Справа № 226/3517/21
ЄУН № 226/3517/21
Провадження № 2/226/97/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Долгої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мирнограді справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 16.12.2020 року по 16.07.2021 року він працював на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» в якості гірничого монтажника підземного з повним робочим днем у шахті. 16.07.2021 року його було звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. В день звільнення він не працював, але в своїй заяві про звільнення зазначив вимогу про проведення з ним остаточного розрахунку в день звільнення з підприємства. В порушення трудового законодавства відповідач не розрахувався з ним у день звільнення. Повний розрахунок з ним проведено 22.10.2021 року. Відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки середньоденний заробіток становить 981,02 грн. Таким чином, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.07.2021 року по 21.10.2021 року становить 65728,34 грн., (з розрахунку 981,02 грн. х 67 робочих днів =65728,34 грн.). Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.07.2021 року по 21.10.2021 року в сумі 65728,34 грн. та сплачений ним судовий збір.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому зазначив, що згідно довідки №514/12р від 06.12.2021 року станом на 22.10.2021року заборгованість підприємства перед позивачем у повному обсязі була виплачена, останній платіж у сумі 17875,33 грн. від 22.10.2021року. Таким чином, на дату звернення із позовною заявою, зважаючи на важке фінансове становище підприємства, а також в умовах запровадженого Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину, у зв`язку із захворюваннями на COVID-19, який впливає на стабільність роботи і фінансовий стан підприємства, заборгованість по заробітній платі відповідачем вже була виплачена позивачеві у повному обсязі. Як наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Просить застосувати до позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні принцип пропорційності та співмірності між заявленими вимогами та фактичною сумою виплаченого боргу відповідача перед позивачем, під час ухвалення рішення, суму стягнення визначити з відрахуванням податків та всіх обов`язкових платежів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач з 16.12.2020 року по 16.07.2021року року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював в якості гірничого монтажника підземного з повним робочим днем у шахті, був звільнений за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю та умов колективного договору невчасна виплата заробітної плати, з виплатою вихідної допомоги (а.с. 12-19).

Повний остаточний розрахунок заборгованості по заробітній платі відповідачем з позивачем був проведений 22.10.2021 року, що визнається сторонами.

Згідно заяви позивача про звільнення від 16.07.2021 року, в ній викладено вимогу про проведення остаточного розрахунку при звільненні перед ним в строки, передбачені ст.116 КЗпП України (а.с.7).

Середньоденна заробітна плата становить 981,02 грн. (а.с.9).

Згідно довідки відповідача на час звільнення 16.07.2021 року позивачу нарахована компенсація за невикористану відпустку при звільненні 18288,76 грн., вихідна допомога у зв`язку з невиплатою заробітної плати - 55918,44 грн., заробітна плата за липень 2021 року 7838,07 грн., компенсація за затримку заробітної плати 55,78 грн. (а.с.25).

Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що в день звільнення позивач не працював, але звернувся з вимогою до відповідача про проведення з ним повного розрахунку, яка зазначена в заяві про звільнення та яку отримано відповідачем 16.07.2021 року.

Оскільки при звільненні відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі та інші належні при звільненні платежі в загальному розмірі 82101,05 грн. та повний розрахунок заборгованості перед позивачем проведено 22.10.2021 року, позовні вимоги позивачем про середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні заявлені за період з 17.07.2021 року по 21.10.2021 року, тому за період з 17.07.2021 року (наступний день після звільнення та пред`явлення вимоги про розрахунок) по 21.10.2021 року (згідно заявлених позовних вимог), позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 65728,34 грн. без утримання податків і зборів із розрахунку: 981,02 грн. х 67 робочих днів за період з 17.07.2021 по 21.10.2021.

Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволенню позову, зазначені у відзиві, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до Державного підприємства «Селидіввугілля», місцезнаходження: 85401, м.Селидове Донецької області, вул.Карла Маркса, буд.41, , про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.07.2021 по 21.10.2021 року у розмірі 65728 (шістдесят п`ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 34 коп. без утримання податків і зборів, судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.01.2022 року.

Суддя О.А.Рибкін