ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1893/21 Номер провадження 22-ц/814/283/22Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що має здійснювати досудове розслідування та прокуратури

за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року, прийнятого під головуванням судді Ситник О.В. в м. Миргород, зі складанням повного тексту 16 листопада 2021 року ,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що він є потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні №0000447 за фактом нанесення тілесних ушкоджень 09.05.2017 року та 07.05.2018 року. Ухвалами слідчих суддів були скасовані неодноразові постанови про закриття вказаного провадження та зобов`язано слідчих вчинити процесуальні дії. Вказує на навмисне затягування досудового розслідування слідчими та неефективне здійснення процесуального керівництва розслідування прокурором. Вважає, що тривале розслідування кримінального провадження негативно впливає на його моральний стан у зв`язку з чим, просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету на його користь моральну шкоду в сумі 60 000 грн., а також в рахунок відшкодування судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги кошти в сумі 5 000 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 грн. моральної шкоди.

Рішення обґрунтоване тим, що тривале розслідування кримінального провадження, невиконання слідчими та дізнавачами вимог кримінального процесуального закону негативно впливають на моральний стан позивача, завдаючи йому моральної шкоди.

Рішення оскаржила Полтавська обласна прокуратура, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Стягнути на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Вважає, що досудове розслідування здійснюється слідчими в повному обсязі. Факту бездіяльності прокурора чи слідчого встановлено не було, а тому позивачеві не було завдано моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.05.2018 року працівниками Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України, щодо нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Ухвалами слідчих суддів Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.01.2019р., 30.04.2020 року, 06.10.2020 року були скасовані постанови про закриття кримінального провадження 000447 від 10.05.2017 року(Т.1, а.с. 33-37).

Ухвалами слідчих суддів Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.04.2018 року, 17.01.2019 року, 11.06.2020 року було зобов`язано слідчого розглянути клопотання заявника ОСОБА_1 та повідомити останнього про результати розгляду. (Т.1, а.с. 27, 29-30).

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що подані позивачем докази, зокрема листи органу досудового розслідування та ухвали слідчих суддів підтверджують факт надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні, яка в свою чергу негативно впливала на моральний стан потерпілої особи від кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з даним висновком районного суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої вказаної норми в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 ЦК України).

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Згідно із ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 522/22008/15-ц (провадження № 61-3462св18) зроблено висновок, що «як свідчить тлумачення статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах 1-3 ст.89 цього ж Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши доведеними факти надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні , неодноразове прийняття слідчими прокуратури рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для потерпілого демонструє ігнорування його доводів, суд правильно застосував норми матеріального права та зробив обґрунтований висновок про заподіяння позивачу моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості.

При цьому суд обґрунтовано виходив з того, що наявне систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача та надмірну тривалість досудового розслідування.

Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 8 квітня 2020р. у справі № 638/14009/17.

За таких обставин суд зробив правильний висновок про часткове задоволення позову з врахуванням характеру вчиненого порушення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратуризалишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.01.2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна