ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/42/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/8026/21 Категорія: на ухвалу Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М., за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0763 га, розташованої у АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР 24-1-1552 від 13.08.1998 року.

Сусідом є ОСОБА_1 , власником земельної ділянки 0,064 га, розташованої у АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 15.02.2018 року.

Вказує, що між ними існує спір щодо меж земельної ділянки, які належать їм на праві власності.

В квітні 2021 року відповідач побудував новий паркан між земельними ділянками, при цьому відповідач при встановленні металевого паркану з бетонним фундаментом , на межі двох суміжних земельних ділянок, самовільно перемістив межу вглиб її території та здійснив будівництво паркану на її земельній ділянці.

Жодних погоджень при будівництві паркану вона не надавала. Крім того, зверталась до відповідача з проханням демонтажу незаконного збудованого паркану, однак відповідач не реагує.

Згідно плану земельної ділянки відповідач порушив межові знаки та побудував паркан на її ділянці при цьому зайнявши 17 кв.м. площі її земельної ділянки.

На підставі наведеного просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні належної позивачу на праві власності земельною ділянкою площею 0,0763 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:005:0127 шляхом демонтажу паркану з бетонним фундаментом, що знаходиться на цій земельній ділянці із сторони земельної ділянки площею 0,064 га, розташованої у АДРЕСА_1 .

13 вересня 2021 року позивач звернулась до суду із клопотанням про призначення судової земельно-технічної експертизи, посилаючись на те, що відповідач позов не визнає і вказує , що побудований ним паркан відповідно до норм чинного законодавства та просила призначити у справі судову земельну експертизу на вирішення якої поставити питання:

1. Чи відповідає фактична займана площа земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0043, документації із землеустрою на цю земельну ділянку?

2. Чи відповідає фактичне розташування паркану між земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0127) і земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0043) документації із землеустрою на ці земельні ділянки?

3. Чи є порушення меж (або накладання) земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0127) ) і земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0043) відповідно до право встановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки?

Проведення земельно-технічної експертизи доручити Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (адреса 18015, м. Черкаси, вул. Свято-Макаріївська, 135 А).

Витрати по оплаті проведення судової земельно-технічної експертизи покласти на позивача.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року клопотання ОСОБА_2 про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено частково.

Призначено судову земельно-технічну експертизу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлено наступне питання:

Чи відповідає фактичне розташування паркану між земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0127) і земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0043) державним актам земельних ділянках?

Проведення судової земельно-технічної експертизи доручено експертам Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за відмову проводити експертизу та завідомо неправдивий висновок.

Витрати за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

Для проведення експертизи надано експертам матеріали цивільної справи №712/8026/21, провадження № 2/712/2382/21.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала суду мотивована тим, що для об`єктивного з`ясування обставин справи всебічного та повного її вивчення наявні правові підстави для призначення судової земельно-технічної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи, що перешкоджає подальшому провадженні у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вважаючи ухвалу незаконною, небгрунтованою, безпідставною та прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом було допущено порушення процесуального права в частині призначення експертизи з питаннями, які жодним чином не можуть встановлювати обставини , які стосуються предмету даного спору.

Призначаючи експертизу, суд першої інстанції не дотримався вимог п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України , а саме - не прийнявши до відому доводи, заперечення та пояснення, викладені у відзиві на позов та у поясненнях до нього, в порушення вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не встановивши, що фактичні обставини вже були попередньо встановлені попередніми судами у справах № 2-1731 та № 712/14615/19. Не взявши до уваги ці рішення та матеріали експертного висновку судової будівельно- технічної експертизи від 16.11.2009 року у справі № 2-1731-08, проведеної ЧВ КНІСЕ, які були долучені до матеріалів справи, суд призначив експертизу з питання, яке зовсім не відноситься до предмету спору.

Вказує, що суд призначаючи експертизу, не врахував обидва державні акти на землю, його батька ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_2 , були видані ще до того, як було розглянуто справи № 2-1731-08 та № 712/14615/19.

Крім того, експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи повинна обгрунтувати та довести необхідність її призначення, а позивач у клопотання посилається на те, що відповідач не визнає позов і побудований паркан побудований у відповідності до норм чинного законодавства. Вказує, що не визнає позов у зв`язку з тим, що він безпідставний. На момент подання позову предмет спору між ним та позивачкою був відсутній.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в частині призначення судової земельно-технічної експертизи, а тому в іншій частині ухвала суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі судової земельно- технічної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що для об`єктивного з`ясування обставин справи, всебічного та повного її вивчення, необхідно провести дану експертизу.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. До основних засад (принципів) цивільного судочинства відносяться, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно ч. 1, 4, 5 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно із ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Таким чином, призначення експертизи є частиною дослідження обставин по справі та, у сукупності з іншими обставинами, дозволить суду максимально повно з`ясувати обставини по справі, сприятиме встановленню істини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» закріплено, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору у даній справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належить позивачу на праві власності, шляхом демонтажу паркану з бетонним фундаментом, що знаходиться на цій земельній ділянці із сторони земельної ділянки площею 0,064 га, розташованої у АДРЕСА_1 , належної на праві власності відповідачу.

В даному випадку призначення експертизи зумовлено за для об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для справи і неможливістю без відповідних висновків прийняття судом відповідного рішення.

Враховуючи предмет спору у вказаній справі та заперечення відповідача на позовні вимоги, без належних доказів та без встановлення обставин справи, рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.

Крім того, із змісту оскаржуваної ухвали суду вбачається, що відповідач та його представник не заперечували проти задоволення клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, а також просили поставити одне питання, яке було прийняте судом та поставлено на вирішення експертам.

Враховуючи, що поставлене судом питання експерту в оскаржуваній відповідачем ухвалі стосуються предмета доказування та є необхідними для ухвалення законного та обгрунтованого рішення суду. Оскільки, із наданих матеріалів справи не можливо встановити яким чином було установлено паркан і чи дійсно існують у позивача перешкоди у користуванні належної їй на праві власності земельної ділянки.

Посилання апелянта, що експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи повинна обгрунтувати та довести необхідність її призначення, не варті уваги, оскільки позивач не позбавлений права подати клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, а суд не даючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, не в праві позбавляти дозволених законом та обраних заявником та іншими особами, які беруть участь у справі, засобів доказування, оскільки за такої ситуації це порушить його права у цивільному процесі, що свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об`єктивного судового розгляду.

Враховуючи, що питання, які були подані позивачем та узгоджені з відповідачем для проведення судової земельно-технічної експертизи стосуються саме предмету позову, оскільки висновок експертизи необхідний для підтвердження або для спростування спору щодо користуванні земельною ділянкою.

Надання оцінки ухвалі суду про призначення судової земельно-технічної експертизи з точки зору належності та допустимості можливого висновку експерта як доказу у справі, відноситься до виключної компетенції суду, який розглядає справу по суті, тому не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: