Справа № 645/4591/20
Провадження № 2-п/645/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року місто Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у справі № 645/4591/20, -

в с т а н о в и в:

30.11.2021 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заочного рішення суду від 02.11.2021року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення суду від 02.11.2021 року залишено без руху, у зв`язку із тим, що до заяви про перегляд заочного рішення не додано документ про сплату судового збору.

На адресу ОСОБА_1 07.12.2021 року та 04.01.2022 року направлено копію ухвали суду від 07.12.2021 року про залишення заяви без руху. 14.01.2022 року до суду повернулось не врученим поштове відправлення з відміткою поштової установи про причини невручення:" за закінченням терміну зберігання".

До теперішнього часу зазначені в ухвалі недоліки заявником не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Зазначені в ухвалі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 року недоліки заявником не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Відсутність даних обставин зумовлює перешкоди суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення заяви про перегляд заочного рішення суду з врахуванням строків розгляду, а також для вирішення питання про відкликання заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути заявникові.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у справі № 645/4591/20 - вважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала виготовлена 25.01.2022 року.

Суддя О.В. Федорова