Справа № 457/23/22
провадження №4-с/457/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Грицьківа В.Т.,

з участю секретаря Ринди О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Трускавцi скаргу АТ "Альфа-Банк" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. щодо непередачі предмету іпотеки на реалізацію,

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. щодо непередачі предмету іпотеки на реалізацію. Свої вимоги мотивує тим, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Р.І. не передав на реалізацію предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з метою задоволення вимог АТ "Альфа-Банк" згідно виконавчого листа, виданого 04.06.2021 року Трускавецьким міським судом Львівської області по справі № 457/1747/13-ц, оскільки орган опіки і піклування Трускавецької міської ради не дав дозволу на реалізацію майна/предмету іпотеки, право користування яким має неповнолітній. Дане рішення приватного виконавця скаржник вважає незаконним, тому просить суд зобов"язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. передати на реалізацію предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з метою задоволення вимог АТ "Альфа-Банк" згідно виконавчого листа, виданого 04.06.2021 року Трускавецьким міським судом Львівської області по справі № 457/1747/13-ц, без отримання відповідного дозволу органу опіки і піклування.

Представник скаржника в судове засідання з"явився, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Р.І. подав суду заперечення на скаргу, в якому просить суд відмовити в задоволенні скарги повністю з підстав, викладених у запереченні. Розгляд скарги просить здійснювати без його участі за наявними у справі матеріалами.

В судове засідання з"явився боржник ОСОБА_1 , просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки у квартирі АДРЕСА_1 прописаний його малолітній син.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлені.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд ухвалив на підставі ст. 150 ЦПК України, розгляд справи здійснювати за відсутності учасників судового розгляду, які не з"явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 447, 448, 451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що згідно іпотечного договору, посвідченого 22.02.2008 приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В., реєстровий номер 618, в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (рішення №5/2019 від 15.10.2019) та рішенням Загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (протокол №4/2019 від 15.10.2019) є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», передано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 08.02.2021 року звернуто стягнення на передане відповідно до іпотечного договору, посвідченого 22 лютого 2008 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В., реєстровий номер 618, в іпотеку Акціонерному товариству «Альфа-Банк» нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог стягувача. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за кредитним договором № 630/02-136, укладеним між між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 21 лютого 2008 року, у розмірі 29612,78 доларів США та 5673 грн. 64 коп., у тому числі, 22914 долрів США заборгованості за кредитом, 6698,78 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 709 грн. 83 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків.

На виконання вказаного рішення, 04.06.2021 Трускавецысим міським судом Львівської області видано виконавчі листи по справі № 457/1747/13-ц.

28.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І. відкрито виконавчі провадження: за реєстраційним номером 66305890 - в частині боржника ОСОБА_3 , за реєстраційним номером 66305102 - в частині боржника ОСОБА_1 , за реєстраційним номером 66305641 - в частині боржника ОСОБА_4

03.12.2021 року АТ «Альфа-Банк» на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. скеровано клопотання про необхідність передачі на реалізацію предмету іпотеки: квартири АДРЕСА_1 з метою задоволення вимог АТ «Альфа-Банк» згідно виконавчого листа виданого 04.06.2021 Трускавецьким міським судом Львівської області по справі № 457/1747/13-ц.

При примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем було встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований малолітній ОСОБА_5 , 2011 року народження.

29.12.2021 року АТ «Альфа-Банк» отримало повідомлення приватного виконавця, згідно якого останній повідомив, що органом опіки і піклування Трускавецької міської ради, у наданні дозволу на реалізації майна/предмету іпотеки, право користування яким має неповнолітній - відмовлено, тому підстави для передачі на реалізацію предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 у приватного виконавця відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмійстатті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок проведення електронних торгів визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 № 2831/5.

Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа (паперова копія виконавчого документа, виданого у формі електронного документа), а в разі наявності зведеного виконавчого провадження довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію конфіскованого за рішенням суду майна - копія довідки про визначення вартості майна після нарахування усіх податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні майна через митний кордон України; у разі згоди стягувача (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки згоди стягувача та заставодержателя/іпотекодержателя) на проведення третього електронного аукціону у спосіб продажу майна з можливістю зниження стартової ціни лоту - копія згоди стягувача (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки згоди стягувача та заставодержателя/іпотекодержателя); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

За правилами пункту 29 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Однак, на думку суду, ці норми Інструкції та Порядку, в контексті конкретних обставин цієї справи не узгоджується з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» і фактично порушують права стягувача. Крім того, норми закону мають вищу юридичну силу ніж норми Інструкції чи Порядку, затверджених наказом Міністерства юстиції України.

За змістом ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно достатті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цьогоЗакону.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки.

У відповідності до частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

У справі 754/15589/14-ц (постанова від 02.10.2019 року), Верховний Суд висловив свою позицію щодо звернення стягнення на нерухомість, в якій зареєстровані діти на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, приймаючи рішення, Верховний Суд виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки).

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій, Верховний Суд зробив висновок, що суди попередніх інстанцій не врахували, що на виконанні перебував виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, яким вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а тому наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмета іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення. Судді зазначили, що «судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено про відсутність порушення статей 17,18 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України від 02 червня 2005 року № 2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» внаслідок проведення прилюдних торгів та продажу предмета іпотеки, оскільки за змістом вказаних вище правових норм дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки».

Подібна правова позиція була зазначена у постановах Верховного Суду у справі № 2-112/11 від 08.12.2021 року, у справі № 336/4883/20 від 08.12.2021 року, у справі № 666/288/16-ц від 27.11.2019 року, і справі № 678/301/12 від 15.05.2019 року.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2021 року у справі№755/12052/19 дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу Держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій Держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки в провадженні приватного виконавця знаходяться виконавчі провадження на виконання судового рішення, яким безпосередньо передбачено звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування не є обов`язковим.

Суд враховує, що будь-яких даних, які б свідчили про те, що станом на час укладення договору іпотеки у квартирі АДРЕСА_1 , була зареєстрована неповнолітня дитина, матеріали справи не містять. Натомість за змістом копії відповіді органу опіки і піклування Трускавецької міської ради від 04.11.2021 року, яка знаходиться в матеріалах справи, за адресою: АДРЕСА_2 , малолітній ОСОБА_5 , 2011 року народження, був зареєстрований лише після 2011 року, при цьому правовідносини з іпотеки виникли між сторонами ще 22.02.2008 року.

Крім того, суд бере до уваги, що у власності ОСОБА_1 є частка квартири АДРЕСА_3 , що стверджується інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта № 270748170 від 16.08.2021 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. У власності матері неповнолітнього ОСОБА_5 , 2011 р.н. - ОСОБА_6 є квартира за адресою: АДРЕСА_4 , що стверджується інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта № 270748735 від 16.08.2021 року, копія якої знаходиться в матеріалах справ. А отже неповнолітній ОСОБА_5 , 2011 р.н. забезпечений житлом у місті Трускавець.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги банку та вважає за можливе її задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 19, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Зобов"язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича передати на реалізацію предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з метою задоволення вимог АТ "Альфа-Банк" згідно виконавчого листа, виданого 04.06.2021 року Трускавецьким міським судом Львівської області по справі № 457/1747/13-ц, без отримання відповідного дозволу органу опіки і піклування.

Повний текст ухвали виготовлено 20.01.2022 року.

Ухвала може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів із дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В. Т. Грицьків