Справа № 149/3272/21
Провадження №2/149/108/22
Номер рядка звіту 17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2022 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павлюк О. О.

за участі секретаря Зоріної О. Г.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Хмільницький відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Хмільницький відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що 26.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості за договором. 23.11.2021 головним державним виконавцем Хмільницького відділу ДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вторук Д. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67623181 з виконання виконавчого напису № 239691 від 26.06.2021. При цьому, позивач вважає, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин просить визнати виконавчий напис № 239691 від 26.06.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, а також задовольнити позов.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначає, що визнає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, щодо розподілу судових витрат просить стягнути 454 грн. судового збору за подання позовної заяви та 227 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Треті особи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись завчасно та належним чином.

Також 28.12.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, а саме з 8000 грн. до 1907 грн., а також проведення судового засідання за його відсутності.

Крім того, 28.12.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді, пропонуючи вирішити даний спір в мировому порядку. Відповідно до ст. 203 ЦПК України проведення врегулювання спору за участю судді здійснюється у формі спільних та (або) закритих нарад. Спільні наради проводяться за участю всіх сторін, їх представників та судді. Закриті наради проводяться за ініціативою судді з кожною із сторін окремо.

Як вбачаєть з матеріалів справи, ініціатива врегулювання спору за участі судді надійшла від представника відповідача, однак позивачем не було вжито жодних дій для вирішення вказаного спору у такий спосіб. Крім того, відповідачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження сплати позивачем коштів у розмірі 10721, 41 грн. Вказані обставини унеможливлюють розгляд вказаного спору за участі судді, а тому клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 200 ЦПК України, дійшов наступних висновків.

26.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості за договором (копія на а.с. 11), право вимоги за яким передано від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" на користь ТОВ "Фінансова компанія управліннями активів" на підставі договору факторингу № 2106 від 21.06.2021.

23.11.2021 головним державним виконавцем Хмільницького відділу ДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вторук Д. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67623181 з виконання виконавчого напису № 239691 від 26.06.2021. (копія на а.с. 13).

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Протягом всього часу розгляду справи в суді відповідачем не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Ненадання таких доказів третьою особою на підставі ухвали суду, якою задоволено клопотання про витребування матеріалів у приватного нотаріуса, не звільняє відповідача як стягувача та особи, яка зверталася за видачею виконавчого напису, від обов`язку доказування у даній справі.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 681 грн. (50% підтверджених витрат, враховуючи визнання позову відповідачем), решта 50 % підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу, суд керується наступним.

При зверненні до суду позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 8000 грн.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката Гурби М. В. позивачем подано розрахунок витрат, витяг з договору про надання правничої допомоги від 22.02.2021, копію акту про надану правничу допомогу від 30.11.2021, копію квитанції про оплату правової допомоги адвоката від 23.12.2021. Суд вважає, що заявлені позивачем витрати є обгрунтованими і доведеними, а їх розмір співмірний зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг. Таким чином, на користь позивача з відповідача згідно зі статтею 141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 1900 грн.

Питання щодо раніше вжитих заходів забезпечення позову суд вирішує згідно зі статтею 158 ЦПК України.

Керуючись ст. 1050 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 200, 259, 263-265, 268, 273, 274, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 26.06.2021 , зареєстрований за №239691, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованості по кредитному договору № 3884111 від 30.11.2020.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами"(, адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9а, офіс 203) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 681 грн. понесених витрат зі сплати судового збору та 1900 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 681 грн. понесених витрат зі сплати судового збору.

Виконання рішення в частині повернення судового збору з державного бюджету покласти на Управління бюджетних надходжень та операцій з фінансовим ресурсом Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.11.2021, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ТОВ "Фінансова компанія управління активами" (, адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9а, офіс 203):

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (адреса: вул. Мала Житомирська, 6/5, м. Київ, 01001);

Третя особа: Хмільницький відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (ідентифікаційний код 34849258, адреса: вул. Пушкіна, 26, м. Хмільник, Вінницька обл., 22000).

Суддя Павлюк О. О.