ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Херсон

номер справи: 653/3443/20

номер провадження: 22-ц/819/34/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Делалової О.М. від 20 серпня 2021 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 12.03.2012 та відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України, приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідача складають кредитний договір.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, чим порушила п. 2.1.1.5.5 договору, а також норми ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, у зв`язку з чим станом на 24.09.2020 ОСОБА_1 має заборгованість - 32736,31 грн., яка складається з наступного:

- 23393,62 грн. - заборгованість за тілом кредита;

- 23393,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

- 9342,69 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

У зв`язку із вище викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 32736,31 грн. за кредитним договором № б/н від 12.03.2012 року; судові витрати у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційний скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками не відповідають умовам укладеного сторонами договору, суперечать нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та наданим доказам, зокрема анкеті-заяві, підписавши яку відповідач підтвердила факт ознайомлення з умовами кредитування, викладеними в Умовах та Правилах надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку, зроблені без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначила, що з виписки по рахунку чітко вбачається, що відповідач користувалася кредитними кортами, знімала кошти в банкоматах, розраховувалася за товари та послуги. Крім цього, відповідач частково погашала наявну заборгованість та продовжувала користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.

Наявність заборгованості за простроченим кредитом в сумі 23 393, 62 грн., особа, яка подала апеляційну скаргу доводить випискою про рух коштів за картрахунками та розрахунком заборгованості, звертаючи увагу на певні стовпчики в них.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.

Рішення суду мотивовано тим, що банк не надав належних доказів у підтвердження факту надання кредитних коштів за якими утворилася нарахована банком заборгованість, умов кредитування, розміру нарахованої заборгованості.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2012 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За приписами статті 1050 ЦК України, яка підлягає застосуванню до кредитних правовідносин відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Анкета-заява не містить будь-яких умов кредитного договору, типу кредитної карти та розміру встановленого банком на платіжну кредитну карту кредитного ліміту. В ній зазначені лише анкетні дані відповідача, а надані банком у підтвердженні своїх доводів витяг з Умов та правил надання банківських послуг та тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», в яких визначено базова процентна ставка за кредитами, обов`язковий щомісячний платіж, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, не підписані відповідачем.

За розрахунком банку станом на 24.09.2020 утворилася заборгованість у розмірі 32736,31 грн., з яких: 23393,62 грн. - заборгованість за тілом кредита; 23393,62 грн. - заборгованість по простроченим тілом кредита; 9342,69 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі розмір і порядок нарахування боргу, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.03.2012 послався, як на тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», так і на витяг із Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua невід`ємні частини спірного договору.

На підтвердження суми нарахованої заборгованості банком також додані до позовної заяви розрахунки заборгованості (а.с. 5-10), виписка по рахунку (а.с. 11-25), довідка про надання кредитних карток як платіжних інструментів (а.с. 26), довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 27).

Так, з анкети заяви вбачається, що 12.03.2012 відповідачка її підписала без визначення в ній конкретних умов кредитування (а.с. 28).

Довідка про надання кредитних карток свідчить про отримання відповідачкою 12.03.2012 картки НОМЕР_1 та у послідуючому двох карток. (а.с. 26).

Довідка про зміну умов кредитування не містить суму встановленого кредитного ліміту на час укладення договору у вигляді анкети-заяви (а.с. 27).

Виписка по рахунку свідчить про користування карткою НОМЕР_1 , проте не містить встановлення кредитного ліміту на 12.03.2012 року та його надання (а.с.25 зв.с.).

В наступному відповідачці 07.04.2014 відкрита кредитна карта НОМЕР_2 (а.с. 26) з кредитним лімітом 800 грн. (а.с. 27) та наданням його на рахунок відповідачки, про що свідчить виписка по рахунку (а.с.25).

Серед розрахунків заборгованості банком наданий розрахунок заборгованості за період з 07.04.2014 по 29.02.2016 відповідно до якого, розмір заборгованості на цю дату складає 82 грн.78 коп. (а.с.5-6), яка погашена відповідачем 01.03.2016 (а.с. 7).

Наступний розрахунок заборгованості з 01.03.201 по 30.06.2019 (а.с.7-9) свідчить про те що, з 01.03.2016 по 27.05.2018 відповідачка не користувалася коштами банку та довідка про зміну умов кредитування (а.с. 27) свідчить, що кредитний ліміт за цей період є нульовим - 0,00.

В наступному, наведена довідка та виписка по рахунку свідчать, що 27.05.2018 відповідачці встановлений кредитний ліміт в сумі 13 000 грн., яким вона користувалася до 15.11.2018 (а.с.8зв.с.) та заборгованості за його користування не має, що вбачається з розрахунку заборгованості банку за період з 01.03.2016 по 30.06.2019 (а.с.7-9).

Довідка про умови кредитування та обслуговування кредитної карти містить умову, що з 15.11.2018 у відповідачки встановлений нульовий кредитний ліміт (а.с. 27).

Таким чином сукупність наданих доказів свідчить, що відповідачці надавався кредитний ліміт в розмірах встановлених банком до 15.11.2018 та нею погашений.

Наступний розрахунок заборгованості банку, на який звертає увагу апелянт, містить у стовпчику (3) відомості, що 13.09.2019 витрати клієнтом кредитних коштів склали 23 893 грн. 62 коп. (а.с. 10). Проте, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 27) не містить кредитного ліміту на вказану дату, а як вище зазначено, кредитний ліміт 15.11.2018 змінено на 0,00. Не містить надання кредитного ліміту після 15.11.2018 і виписка по рахунку, в той час як надання інших, вищенаведених, кредитних лімітів в ній було зазначено. Виписка по рахунку з датами операції 13.09.2019 - 16.09.2019 містить деталі операції: переказ з карти, переказ зі своєї карти (а.с. 11).

Таким чином, враховуючи наданий банком розрахунок заборгованості за період з 01.03.2016 до 30.06.2019 за яким заборгованість за тілом кредиту та відсотками зазначена - 0,00 (а.с. 7-9), що додатково підтверджується математичним підрахунком за цим розрахунком, а саме: сумами стовпчиків «витрат клієнтом кредитних коштів» (105 027,49 грн.) та «коштів внесених клієнтом на погашення заборгованості» (120 777 грн.); довідку про зміну умов кредитування з нульовим кредитом після 15.11.20018; виписку по рахунку в якій відсутня операція по наданню кредитних коштів після зазначеної дати; не підтвердження банком надання кредитних коштів в сумі 23 393,18 грн., відсутні підстави для стягнення визначеної банком до стягнення зазначеної суми, як заборгованості за тілом кредиту та погодження з доводами апеляційної скарги щодо доведеності розміру заборгованості за тілом кредиту.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15), від 17 липня 2019 року (справа № 175/4576/14-ц), Великої Палати Верховного Суду , викладені у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 і іншого позивачем не спростовано та не доведено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та не спростовують правильність висновку суду про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, на підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375,382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 13 січня 2022 року.

Суддя І.В. Склярська