Справа № 182/7529/21
Провадження № 2-о/0182/18/2022
У Х В А Л А

Іменем України

28.01.2022 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року вищевказану заяву було залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, в заяві повинен бути зазначений виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначено докази, що підтверджують вказані обставини.

Згідно частин 1, 2 ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України, відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Проте, в заяві ОСОБА_1 відсутнє посилання на чітко визначені правові підстави, передбачені в статтях 3, 6 Закону України «Про громадянство України», на підставі яких заявник має право на отримання паспорту громадянина України.

Крім того, в своїй заяві ОСОБА_1 просив суд встановити факт його постійного проживання з 1957 року і до 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України», проте, будь-яке обґрунтування щодо зазначення періоду встановлення постійного проживання заявником не викладено, жодних посилань на належні, допустимі, достовірні докази на підтвердження вказаної обставини не надано (в тому числі, копії трудової книжки або довідки з місць роботи в Україні тощо); будь-які обставини та посилання на відповідні докази також відсутні.

Ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року була направлена за адресою, яка зазначено в заяві а саме: АДРЕСА_1 та 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 була отримана, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення. Однак, станом на 28 січня 2022 року передбачені вищевказаною ухвалою недоліки заявником усунуті не були.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також ч.1 ст.185 ЦПК України, якою передбачено, що суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті ст.175 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 недоліки не виправив, вказану вище заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що, згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал