Справа № 946/7312/21
Провадження № 2/946/41/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Адамова А.С.,
при секретарі: Тюміній О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
31.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом, яким (з урахуванням уточнення від 17.11.2021 року) просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за розпискою від 21.05.2021 року, яка станом на 11.11.2021складає 4000 доларів США - заборгованості за основним зобов`язанням (боргом); 400 доларів США - заборгованості за відсотками; 47,34 доларів США - 3% річних; заборгованість за пенею у сумі 2 694,87 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.05.2021 року між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 укладено договір (розписку) відповідно до якого позикодавець передав позичальнику суму коштів у розмірі 4000 доларів США під 10% на місяць, які відповідач зобов`язався повернути у строк до 20.06.2021 року. Однак відповідач не виконав умови Договору та гроші у визначений строк не повернув. Добровільно повернути кошти відповідач відмовляється. Станом на теперішній час гроші йому не повернуті.
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що 21.05.2021 року між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 укладено договір (розписка), відповідно до якого позикодавець ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 4000 доларів США під 10% на місяць, які відповідач зобов`язався повернути у строк до 20.06.2021 року. Однак відповідач не виконав умови Договору та гроші у визначений строк позивачу не повернув. Сума боргу станом на 11.11.2021 року складає 4 000 доларів США - заборгованості за основним зобов`язанням (боргом); 400 доларів США - заборгованості за відсотками; 47,34 доларів США - 3% річних; заборгованість за пенею у сумі 2 694,87 грн., що підтверджено наданим розрахунком.
На теперішний час відповідач не виконав умови Договору. Добровільно кошти не повернуті відповідачем.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Враховуючи, що відповідачем сума боргу не повернута, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення боргу у розмірі: 4 000 доларів США - заборгованості за основним зобов`язанням (боргом); 400 доларів США - заборгованості за відсотками; 47,34 доларів США - 3% річних є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у сумі 2 694,87 грн., суд зазначає наступне.
Так, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись коштами на умовах та строк передбачених договором.
Проте, у цьому договорі позики (розписці), підписаному відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором позики, просив у тому числі, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування коштами, а також пеню за несвоєчасну сплату боргу і процентів за користування коштами.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачем узгоджено сплату пені за несвоєчасну сплату боргу, при підписанні договору позики.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За таких обставин та відсутність у договорі позики домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне повернення боргу, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею у сумі 2 694,87 грн.
Так, згідно ч. ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2021 між ТОВ «ЮК ПІК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг №768-м-09-08/21 та 09.08.2021 між ТОВ «ЮК ПІК» та Адвокатським об`єднанням «Славицька та Партнери» в особі керівника Щербакова С.Ю. укладено договір про надання правової допомоги.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №761/1673/20.
Відповідно до розділу 1 Договору про надання послуг №768-м-09-08/21, Договору про надання правової допомоги від 09.09.2021р., в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику визначені цим договором послуги щодо: загальних консультацій відносно розписки від 21.05.2021р., що складена ОСОБА_2 (далі Боржник, Позичальник) відповідно до якої Позичальник отримав від Замовника грошові кошти в розмірі 4000 умовних одиниць в тимчасове користування з кінцевим строком повернення до 20.06.2021 року (далі-Розписка); складання тексту позовної заяви від імені Замовника про стягнення з Позичальника заборгованості за розпискою; подальшого представництва інтересів Замовника у цивільній справі, яка буде відкрита після подання позовної заяви, а також у виконавчому провадженню з примусового стягнення із Позичальника боргу заборгованості за розпискою; представництво інтересів Замовника у переговорах; повноваження виконавця за цим договором можуть, в передбачений законом випадках повинні посвідчуватися довіреністю.
Відповідно до п. 4.2. розділу 4 Договору про надання послуг №768-м-09-08/21, п. 4.2. - п. 1.1.1., 1.1.2 та 1.1.4 даного договору складає 5000 тисяч гривень, 100 % від яких Замовник сплачує на рахунок Виконавця протягом двох робочих днів з дня підписання цього Договору.
Згідно п.п. 4.3., сторони домовились, що вартість послуг Виконавця, що передбачені у пунктах 1.1.3 даного Договору складає 1500 грн. за участь у кожному судовому засіданні. Оплата здійснюється на рахунок Виконавця протягом двох робочих днів з дня підписання цього Договору авансовим платежем в розмірі 3000 грн. за участь у двох перших засіданнях. В разі збільшення кількості судових засідань оплата здійснюється окремо за кожне наступне засідання (до фактичного надання послуги), без укладення додаткових угод.
Відповідно до п. 4.4. , сторони домовились, що разі отримання Замовником 6удь-яких коштів внаслідок укладення між Замовником та будь-якою фізичною або юридичною особою Договору купівлі-продажу/відступлення права вимоги за Розпискою, та/або внаслідок укладення мирової угоди та/або будь-якої іншої угоди/договору із Позичальником (або його представниками) відносно врегулювання питання по заборгованості Позичальника перед Замовником та Розпискою, та/або настання факту стягнення/повернення боргу заборгованості зо Розпискою (повністю, або частково, в тому числі добровільного). Замовник додатково сплачує Виконавцю 10% від цих коштів протягом двох робочих днів з дати їх надходження до Замовника.
Так, станом на дату ухвалення Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області рішення у даній справі, позивач здійснив додаткові витрати на правничу допомогу адвоката, а саме: позивач сплатив ТОВ «ЮК ПІК» 8000 грн., що підтверджено платіжним дорученням №459 від 10.08.2021р. та 1500 грн., що підтверджено платіжним дорученням №480 від 18.10.2021р.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За правилами ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на рахунок № НОМЕР_3 (ІBAN: НОМЕР_4 ), Банк отримувача: ПриватБанк 305299, призначення платежу «Поповнення рахунку ОСОБА_1 ») грошові кошти, а саме: 4 000 доларів США - заборгованості за основним зобов`язанням (боргом); 400 доларів США - заборгованості за відсотками; 47,34 доларів США - 3% річних.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2022р.
Суддя: А.С.Адамов