СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/70/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., вивчивши заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, зазначивши відповідачем Київську міську раду, третю особу: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О.А. про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем.

В провадження судді справу передано 17.12.2021 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року заяву залишено без руху та надано час на усунгення виявлених недоліків.

31.12.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 20.12.2021 року та уточнену заяву.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/8 частини будинку АДРЕСА_1 . Заявник зазначила, що спадкодавець є її тіткою, з якою вона постійно проживала.

Обгрунтовуючи підстави звернення до суду з указаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник посилається на неможливість підтвердити нотаріусу факт свого проживання зі спадкодавцем понад п`ять років однією сім`єю до часу відкриття спадщини.

Перевіривши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з таких підстав.

У судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі. Така класифікація відповідає римській максимі ex facto ius oritur (право виникає з факту).

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10 квітня 2019 року.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у неї права, за захистом якого вона звернулась до суду.

Таким чином, в порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право. У випадку, якщо встановлення наявності чи відсутності юридичного факту ніяким чином не впливає на захист права, яке визначено як об`єкт захисту, суд не має права встановлювати юридичний факт у порядку позовного провадження.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку статей 315-319 ЦПК України, ОСОБА_1 вказує, що встановлення зазначеного у заяві факту необхідне для належного оформлення права на спадщину, оскільки за відсутності встановленого факту проживання заявника із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини заявник не має можливості оформити в установленому законом порядку право на спадщину. З матеріалів поданої заяви вбачається, що крім спадкодавця ОСОБА_3 є інші співвласники будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку з наведеним, вбачається, що в даному випадку існує спір про право на спадщину, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

Оскільки зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 258-261, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

постановив:

У відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем відмовити.

Роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Копію ухвали направити заявнику до відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо ( частина перша статті 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Твердохліб Ю.О.