УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області за головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Дереклєєвої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про зняття арешту з нерухомого майна та звільнення майна з під арешту

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом, в якому просив зняти арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 31440799 від 30.10.2012 року, винесеного державним виконавцем Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Бузаджи І.І., а також зобов`язати Кальміуський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виключити відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою від 13 серпня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на таке.

Встановлено, що звертаючись із вказаним позовом, ОСОБА_1 фактично оскаржує дії державного виконавця щодо накладення заборони відчуження належного йому нерухомого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, позивач є боржником у виконавчому провадженні, а тому під час звернення до суду із позовом про зняття арешту з майна ним було невірно обрано спосіб судового захисту. Так, у цьому випадку законом передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

У своїй постанові Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 відмовив у відкритті провадження у справі з наведених вище правових підстав, не розглядаючи спір по суті.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Таким чином, після відкриття провадження судом було з`ясовано, що арешт накладено на належне ОСОБА_1 майно з метою забезпечення виконання рішення суду, при цьому сам ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, , а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) та у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882 св 21).

З урахуванням того, що ОСОБА_1 під час звернення до суду було невірно обрано спосіб судового захисту, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження у справі підлягає закриттю із одночасним роз`ясненням позивачу права звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем під час подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., про що свідчить квитанція № ПН2583263 від 03.08.2021 року.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких підстав, з урахуванням того, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 підлягає закриттю, суд вважає можливим повернути позивачу сплачену суму судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 260-261 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про зняття арешту з нерухомого майна та звільнення майна з під арешту закрити.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений квитанцією № ПН2583263 від 03.08.2021 року, отримувач платежу: Донецьке ГУК/Кальм. р-н Мар./22030101, номер рахунку (IBAN): UA0005719, код отримувача (ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 22030101, платник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника: НОМЕР_1 , банк платника: АТ «Укрексімбанк» (м. Київ).

Роз`яснити позивачу, що для вирішення даного спору слід звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Д. В. Кузнецов