Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3088/21
Провадження №: 2/332/267/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі ј частки усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і довічно. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що він є батьком повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він є пенсіонером і отримує пенсію, яка складає 1905,73 грн. щомісяця, яка є єдиним джерелом доходу. Рішенням Запорізького апеляційного суду від 22.02.2021 р. стягнуто з ОСОБА_3 (другого сина) на його користь аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.08.2019 року, однак жодних коштів з виконання вказаного судового рішення він не отримав. Відносно сина ОСОБА_2 він не позбавлявся батьківських прав, від утримання сина ОСОБА_2 , як неповнолітнього сина, він не ухилявся. Наразі, він через свій похилий вік та стан здоров`я потребує постійного лікування та відповідних витрат, тому змушений звернутися із цим позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначив, що кожного місяця надає батькові необхідні грошові кошти на сплату комунальних послуг. Окрім цього, батько жодного разу не звертався до нього за допомогою. Він має на утриманні дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно довідки про доходи його заробітна плата складає 4830 грн. на місяць, тому він не має можливості сплачувати аліменти на користь батька, тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 просив задовольнити позов у повному обсязі. Додатково зазначив, що він звертався до сина за матеріальною допомогою, але останній йому відмовляв. Щодо сплати комунальних платежів, то ці твердження відповідача не відповідають дійсності і не підтверджені доказами.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі ј частки усіх видів заробітку, вважав доцільним стягнути аліменти в розмірі 1/12 частки усіх видів заробітку, або взагалі відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки матеріальний стан відповідача не дає можливості сплачувати аліменти. Крім того, вважає, що позивач не потребує матеріальної допомоги.

Заслухавши учасників справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьком ОСОБА_2 записаний ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно пенсійним посвідченням, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 25.10.2016 року є пенсіонеркою за віком.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, яка у квітні-червні 2021 року склала 1905,73 грн. (а.с. 9).

Відсутність інших видів доходів та державної допомоги підтверджується Відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків та Довідкою Управління соціального захисту населення ЗМР по Заводському району (а.с. 13)

Надані позивачем медичні документи (а.с. 18-41) доводять наявність певних хвороб та певних витрат на лікування.

Згідно Довідки № 01102021-1 ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_6 , на посаді водія з 14.06.2021 року по теперішній час. З серпня по вересень 2021 року було нараховано 12000 грн. заробітної плати, з яких до сплати - 9660 грн. (а.с. 59).

Згідно свідоцтва про народження серія, НОМЕР_3 батьком ОСОБА_5 записаний ОСОБА_2 (а.с. 58).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.02.2021 року у справі № 332/3294/19 ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 16.08.2019 року (а.с. 14-16)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 201 Сімейного кодексу України, обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 вересня 2019 року № 212/1055/18-ц.

Враховуючи встановлені обставини справи, а саме те, що позивач не був позбавлений батьківських прав щодо відповідача, єдиним джерелом доходу позивача є пенсія, отримання позивачем аліментів від іншого сина, а також те, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має дохід, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, але підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 1/6 частини з усіх доходів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що буде достатнім та співмірним, разом з тим не перевищуватиме можливостей відповідача сплачувати аліменти.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви, а саме, з 02.08.2021 року, довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко