Справа № 128/149/22
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Сінельник В.І.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, обгрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 62 роки, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що на даний час є тимчасово окупованою територією. Факт смерті батька підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.10.2021, виданим Київським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 18.10.2021, причиною смерті був набряк легень, атеросклеротична хвороба серця. З метою належної реєстрації смерті батька вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), де їй було повідомлено про неможливість проведення державної реєстрації смерті, оскільки пред`явлені нею документи не є підставою для такої реєстрації. Смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації нею своїх прав, зокрема, для необхідності реєстрації факту смерті батька на території України та оформлення спадкових прав.

За вказаних обставин заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки у м. Донецьк, Київського району, Донецької Народної Республіки.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 27.01.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження.

В судове засідання 27.01.2022 учасники справи не з`явились.

Заявник ОСОБА_1 попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник заінтересованої особи - відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 27.01.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку заявника, викладену у поданій до суду письмовій заяві, оглянувши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з поданою ОСОБА_1 до суду заявою, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 62 роки, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що на даний час є тимчасово окупованою територією.

Факт родинних відносин заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого 11.11.1980 відділом ЗАГС Київського району м. Донецька серії НОМЕР_1 ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецьку Донецької області 25.11.2009, серії НОМЕР_2 ; копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецьку Донецької області 15.01.2010, серії НОМЕР_3 .

Відповідно до копії лікарського свідоцтвом про смерть № 6542 від 18.10.2021, причиною смерті ОСОБА_2 був набряк легень, атеросклеротична хвороба серця. Вказані обставини також підтверджуються копією довідки про причини смерті № 6542.

На підтвердження факту смерті батька ОСОБА_2 заявником було подано також копію свідоцтва про смерть від 19.10.2021, виданого Київським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серії НОМЕР_4 , а також копію могили ОСОБА_2 (21.09.1959-ІНФОРМАЦІЯ_1).

Також судом установлено, що заявник ОСОБА_1 зверталася до відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з метою належної реєстрації смерті батька, однак їй було відмовлено у проведенні реєстрації з тих підстав, що заявником для підтвердження факту смерті особи пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Отже, м. Донецьк в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з 20 лютого 2014 року визнано тимчасово окупованою територією, відповідно свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк ОСОБА_2 видане органом, який створений у порядку, не передбаченому законом, тому воно є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявник ОСОБА_1 зверталася до відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з метою реєстрації факту смерті свого батька ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено.

Таким чином, судом установлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть батька заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000.

Так, пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Встановлення факту смерті батька заявнику необхідне для оформлення у подальшому своїх спадкових прав після його смерті.

Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Страсбург, 10.05.2001, заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останньої неможлива без відповідного рішення суду.

Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть свого батька ОСОБА_2 , оскільки всі документи, які б мали засвідчувати факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були видані установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, а тому є недійсними.

Виходячи з аналізу досліджених доказів, суд вважає, що наявні достатні докази для встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Замостянська, 26.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА