Справа № 158/1378/21 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/27/22 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Балагурак В. В. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивує тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, а відповідачем ОСОБА_1 підписано заяву №б/н від 14.10.2005 року, якою остання підтвердила свою згоду та ознайомлення про умови та правила надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 31000 грн.

Позивач вважає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого ліміту. В свою чергу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 13.04.2021 року загальна сума заборгованості становить 31088,47 грн.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14.10.2005 року в сумі 31088,47 грн., яка складається з: 25195,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 25195,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5893,34 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня та комісія; 2270,00 грн - судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в даній справі без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. Згідно з виписки вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 на виконання кредитного договору, в період 26.12.2013 року по 10.09.2020 рік на кредитну картку здійснено платежі, в рахунок погашення заборгованості, на загальну суму 175391,86 грн., також остання користувалася кредитними коштами за вказаний період, на загальну суму 148646 грн. (175391,86 - 148646 = 26745,86). Тобто, на момент звернення до суду з позовом заборгованість перед позивачем по тілу кредиту була повністю погашена відповідачем ОСОБА_1 . Тому підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку будь-яких інших коштів за даним позовом немає.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини першої ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.10.2005; виписки за договором №б/н станом на 15.04.2021 року; довідки про видані відповідачу кредитні картки; довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача; копії підписаної сторонами заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 14.10.2005; Витягу з «Умов та Правил надання банківських послу» у редакція, що діяла на момент підписання заяви (а.с. 4-56).

Так, із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 14.10.2005, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 в якості позичальника, вбачається, що вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїм підписом підтвердила своє ознайомлення і згоду з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку (а.с. 21).

Також, із анкети-заяви №б/н від 14.10.2005 вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 оформлено платіжну картку «VISA Classic», однак в заяві не вказано сума початково встановленого кредитного ліміту на карту (а.с. 21).

До позовної заяви позивачем додано витяг із Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача (а.с. 22-27).

Згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки про видані відповідачу кредитні картки останній було випущено та видано п`ять карток: від 17.10.2005 року, терміном дії до 10/12; від 18.09.2012 року, терміном дії до 06/16; від 14.06.2016 року, терміном дії до 12/19; від 12.12.2017 року, терміном дії до 07/21; від 12.03.2019 року, терміном дії до 01/23 (а.с. 19).

У подальшому картки не випускались, і з новим терміном дії відповідачу не видавались.

З наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що з 17.10.2005 року здійснено банківську операцію «старт карткового рахунку», де відсутні відомості про початково встановлений кредитний ліміт. Надалі з 01.11.2005 року кредитний ліміт відповідачу збільшувався до 31000 грн., в подальшому кредитний ліміт незначно зменшувався, а 04.12.2020 зменшено до 0,00 грн. (а.с. 20).

Також, судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір №б/н від 14.10.2005 у вигляді заяви-анкети не містить узгодження умов та порядку випуску та видачі відповідачу кредитних карток, як і не містить узгодження умов та порядку, щодо зміни умов кредитування та обслуговування кредитних карток, що стосується встановлення (зменшення/збільшення) кредитного ліміту. Не містить договір і строку повернення кредиту (користування ним).

Водночас, з наданої позивачем АТ КБ «Приватбанк» виписки за договором № б/н станом на 15.04.2021 року, вбачається рух коштів по картковим рахункам ОСОБА_1 та встановлено факт використання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в межах отриманого кредитного ліміту 31000 грн., протягом періоду з 01.11.2005 року по 10.09.2020 рік (а.с. 41-56).

У подальшому згідно цієї виписки не вбачається, щоб відповідач користувалася коштами, лише виключно здійснювалися банківські операції щодо списання відсотків, а також автоматичне погашення заборгованості з карти, комісія за обслуговування (членський внесок).

Водночас, судом встановлено, з вказаної виписки за кредитним договором № б/н станом на 15.04.2021 року, що станом на 26.12.2013 рік заборгованість відповідача перед банком відсутня, оскільки вона регулярно вносила кошти на рахунок чим виплатила заборгованість по кредитному договору (а.с. 50).

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 на виконання кредитного договору, в період з 26.12.2013 року по 10.09.2020 рік на кредитну картку здійснювалися платежі, як поповнення кредитної картки та погашення заборгованості, на загальну суму 175391,86 грн., також остання користувалася кредитними коштами за вказаний період, на загальну суму 148646 грн., що підтверджується вищевказаною випискою за договором (а.с. 41-50).

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.10.2005 за період з 01.11.2005 по 13.04.2021, то згідно нього заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13.04.2021 року становить - 31088,47 грн., яка складається з: 25195,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 25195,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5893,34 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня та комісія (а.с. 4-18).

З даного розрахунку заборгованості вбачається, що кошти які вносилися відповідачем для погашення тіла кредиту, позивачем зараховувалися на погашення відсотків за кредитом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Із наданого позивачем розрахунку, вбачається, що за період з 26.12.2013 року по 10.09.2020 рік, на кредитну картку здійснювались платежі, в рахунок погашення заборгованості, на загальну суму 175391,86 грн.

Таким чином, кредит погашено на загальну суму 175391,86 грн.

З урахуванням наведеного, банком не доведено наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по процентах за кредитним договором у заявленому розмірі.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дав повне обґрунтування усім обставинам справи із посиланням на надані позивачем докази та правильно виходив із відсутності підстав для задоволення позову про стягнення заявленої заборгованості.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення,

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді