Номер провадження: 22-ц/813/4526/22
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 серпня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 908,35 грн. та судових витрат у розмірі 2 102.00 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 20.04.2015 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному в Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 26.10.2020 року сформувалась заборгованість 26 908,35 грн., з яких:

-21 936.14 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

-4 972,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 серпня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 21.11.2019 року у розмірі 21 936,14 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту) та судовий збір у розмірі 1 702,62 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Посилаючись на незаконність та порушення норм матеріального права, представник позивача адвокат Крилова О.Л. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2021 р. в частині відмови, ухваливши в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги AT КБ «ПРИВАТБАНК» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Також просить суд провести розгляд справи за участі представника позивача, викликати її у судове засідання з метою детального пояснення конкретних обставин справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Клопотання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виклик їхнього представника у судове засідання не підлягає задоволенню, оскільки розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення сторін.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Апелянт зазначає, що 20.03.2018 р. відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якій відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки, а саме: типом кредиту; сумою ліміту; строком договору та строком кредитування; способом та строком надання кредиту; процентною ставкою в межах та поза межами пільгового періоду; платежами за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовною загальною вартістю кредиту для споживача; реальною річною процентною ставкою; порядком повернення кредиту; наслідками прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, та ін.

Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу. Проценти нараховувалися з моменту узгодження сторонами сплати процентної ставки за користування кредитними коштами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20.04.2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

20.03.2018 року відповідач підписав Довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якій сторони погодили, зокрема, процентну ставку у межах пільгового періоду, відростків річних 0,01%, процентну ставку за межами пільгового періоду, відсотків річних Універсальна - 43,2% (3.6% - на місяць), процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4%; Універсальна Голд 42 % (3,5% - на місяць), процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84%.

Крім того сторони погодили щомісячні платежі у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100,00 грн., строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця поточного місяця, розмір штрафу.

Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 26.10.2020 року у відповідача сформувалась заборгованість 26 908,35 грн., з яких:

-21 936.14 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

-4 972,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи в стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, районний суд виходив з того, що за наданим позивачем Витягом із умов та правилами надання банківських послуг між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру процентів, нарахованих у період починаючи з 01.03.2019 року, адже Умови та Правила у редакції станом на 01.03.2019 року не підписані відповідачем.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналогічні положення містяться у ст. 57 ЦПК України (2004р.).

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши надані позивачем докази за свої внутрішнім переконанням, шо ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному і безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача заборгованість за простроченими відсотками складає 4 972,21 грн., нарахована пеня - 1,00 грн., нарахована комісія - 1,00 грн., що в сумі складає 4 974,21 грн.

Відсутність заборгованості чи її наявність у іншому розмірі відповідач суду не довів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що сторонами при укладенні Кредитного договору досягнути усі істотні умови договору. До суду першої інстанції була надана Довідка про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) від 20.03.2018 року, підписана відповідачем, у якій встановлена процентна ставка у межах пільгового періоду, відростків річних 0,01%, процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних: Універсальна - 43,2% (3.6% - на місяць), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4%; Універсальна Голд 42 % (3,5% - на місяць), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84%. Також в Довідці зазначено про щомісячні платежі у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100,00 грн. та строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця поточного місяця, розмір штрафу.

Проценти нараховувалися з моменту узгодження сторонами сплати процентної ставки за користування кредитними коштами.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками у сумі 4 974,21 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на довідку про умови кредитування, підписану відповідачем.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що районний суд неповно дослідив обставини справи в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Районний суд, вказуючи на те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, дійшов висновку про недоведеність позивачем того, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Тарифами, Умовами та Правилами надання банківських послуг (зокрема щодо розміру відсоткової ставки за кредитним договором), які додані до позову та що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Однак, такий висновок судів є помилковим, оскільки надана банком Довідка про умови кредитування, підписана відповідачем, містить процентну ставку та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит за межами пільгового періоду в розмірі 43,2 % /а.с.12-14/.

Суд першої інстанції всупереч положенням ст. 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення зазначеної довідки, як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог в цій частині.

Отже, районний суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення районного суду підлягає частковому скасуванню із ухваленням нового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 2 102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн, а тому у зв`язку із задоволенням позову присудженню з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає судовий збір в розмірі 5 255,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 серпня 2021 року в частині відмови в стягненні заборгованості за простроченими відсотками скасувати та прийняти постанову.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1 Паспорт серії НОМЕР_2 виданий Потртофранківський ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській обл. 13.02.2009 року) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рах. № НОМЕР_3 , МФО № 305299) заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 4 974,21 грн (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят чотири гривні двадцять одна копійка).

В решті рішення залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1 Паспорт серії НОМЕР_2 виданий Потртофранківський ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській обл. 13.02.2009 року) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рах. № НОМЕР_3 , МФО № 305299) судовий збір у розмірі 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять ) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2022 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В. Цюра