Справа № 146/1167/20
Провадження АДРЕСА_2-ц/801/86/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року , ухвалене під головуванням судді Скаковської І.В., повний текст якого складено 28 жовтня 2021 року

в справі № 146/1167/20

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до Томашпільської селищної ради, ОСОБА_1 (відповідачі)

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації.

Вимоги обґрунтував тим, що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 . Власником суміжної земельної ділянки є ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 . Між їхніми будинками та земельним ділянками знаходиться проїзд шириною від 4,20 до 7,0 м та довжиною 28,00 м, яким вони користувалися. Даний проїзд був необхідний і для проїзду до будинку АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_3 . На даний час будинок ОСОБА_3 куплений відповідачкою - ОСОБА_1 , а відтак вона стала власником земельної ділянки, яка рахувалася за будинком АДРЕСА_2 .

Рішенням 58 сесії 7 скликання Комаргородської сільської ради від 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,28 га.

Рішенням 60 сесії 7 скликання Комаргородської сільської ради від 08 травня 2020 року ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою та передано у власність зазначену земельну ділянку.

Проте Комаргородська сільська рада вирішуючи питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки не звернула увагу, що до складу даної земельної ділянки був включений і проїзд чим порушено його права, а саме обмежено можливість безперешкодного проїзду сільськогосподарськими транспортними засобами до належного йому городу.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом, в якому позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення 60 сесії 7 скликання Комаргородської сільської ради від 08 травня 2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу (код згідно КВЦПЗ - 01.03) на території Комаргородської сільської ради та передачу її у власність ОСОБА_1 . Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер: :03:001:0221, площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу (код згідно КВЦПЗ - 01.03), номер запису № 37134298 від 25 червня 2020 року.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 60 сесії 7 скликання Комаргородської сільської ради від 08 травня 2020 року яким було вирішено: «1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу (код згідно КВЦПЗ - 01.03) на території Комаргородської сільської ради. 2. Передати у власність земельну ділянку відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку гр. ОСОБА_1 площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу(код згідно КВЦПЗ - 01.03) кадастровий номер: :03:001:0221, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ».

Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності за гр. ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер : :03:001:0221, площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу (код згідно КВЦПЗ - 01.03), номер запису № 37134298 від 25 червня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

18 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права.

Доводи апелянта полягають у тому, що оскаржуваний позивачем акт сільської ради був прийнятий у повній відповідності з діючим законодавством і прийнятим рішенням права позивача не були порушені.

Стверджує, що жодних належних доказів наявності проїзду між домоволодіннями сторін на час прийняття Комаргородською сільською радою оскаржуваного акту надано не було.

Крім того, звертає увагу на те, що позивачем ОСОБА_2 було погоджено межі спірної земельної ділянки, відповідно до яких проїзд було виділено їй.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Чудак В.Д. просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що оскаржуване рішення постановлене судом з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, є обґрунтованим.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 24 грудня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

Апелянт - відповідач ОСОБА_1 і представник Томашпільської селищної ради, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи. Письмова заява про відкладення розгляду справи, що надійшла з адреси ОСОБА_1 , не приймається до розгляду апеляційним судом, так як вона не містить прізвища, імені, по-батькові особи, яка її подала, а також її власноручного підпису.

Представник позивача - адвокат Чудак В.Д. проти вимог апеляційної скарги заперечив, підтримав свій відзив на апеляційну скаргу. Пояснив, що судом першої інстанції на підставі досліджених в установленому порядку доказів достовірно встановлено, що до складу виділеної відповідачеві земельної ділянки увійшов проїзд загального користування, що суперечить законові. Заходи до примирення сторін, що вживалися судом першої інстанції, не дали результату, так як відповідач відмовилася обговорювати будь-які умови використання ОСОБА_2 спірного проїзду.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2020 року власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно довідки від 08.05.2020 року виданої виконавчим комітетом Комаргородської сільської ради за ОСОБА_2 , який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка площею 0,45 га з 1991 року (а.с. 11).

Довідкою № 54 від 18.09.2020 року, виданою виконавчим комітетом Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області підтверджено, що по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на карті від 28.08.1957 року був провулок загального користування, але на електронній кадастровій карті на даний час провулку не має (а.с. 12).

Рішенням Комаргородської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність (а.с. 14).

Рішенням Комаргородської сільської ради від 08.05.2020 року 60 сесії 7 скликання про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,28 га (а.с. 15).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 комісією селищної ради 05.03.2021 року складено акт, в якому встановлено фактичну наявність проїзду між домогосподарством заявника та домогосподарством ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 відповідно (а.с. 54).

Також про те, що проїзд між вказаними домоволодіннями існував на планах села свідчить надана суду копія «Проекту Комаргород» 1968 р. (а.с. 103-106).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями земельного і цивільного законодавства.

Так, статті 13, 14 Конституції України, статті 1-3 ЗК України, стаття 324 ЦК України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом "а" частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування лише після припинення власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 4 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до статті 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, земельним законодавством України визначено порядок надання земельних ділянок громадянам України, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Порушення, невизнання або оспорювання права особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд має вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оспорюване рішення Комаргородської сільської ради від 08 травня 2020 року 60 сесії 7 скликання прийнято з порушеннями вимог земельного законодавства України, оскільки землі загального користування (проїзд) не можуть передаватись у приватну власність, що дає законні підстави для визнання його незаконним.

Таке рішення безумовно порушує права позивача, який у разі закриття раніше існуючого проїзду відповідачкою як власником земельної ділянки, не зможе користуватися ним, зокрема для проходу (проїзду) до свого городу. При цьому суд першої інстанції вживав заходів з тим, щоб вирішити спір на засадах компромісу, шляхом укладення мирової угоди, проте відповідач відкинула таку пропозицію.

Статтею 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських рад у сфері землеустрою на території сіл належить: організація, здійснення, координація землеустрою та контроль за використанням і охороною земель комунальної власності.

Відповідно до частини десятої статті 59 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодних належних доказів про наявність проїзду між домоволодіннями сторін на час прийняття Комаргородською сільською радою оскаржуваного акту надано не було спростовуються матеріали справи, зокрема, викопіюванням з плану землекористування Комаргородської сільської ради (а.с. 10), інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 16-19), актом комісії селищної ради смт. Томашпіль (а.с.54-56), планом 1968 року тощо.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що позивачем ОСОБА_2 було погоджено межі спірної земельної ділянки, відповідно до яких проїзд було наділено саме їй.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі N 580/168/16-ц (провадження N 61-19526сво18) зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

До подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі N 514/1571/14 (провадження N 14-552цс18) та у справі N 350/67/15 (провадження N 14-652цс18), в яких вказувала про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Отже, вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.01.2022

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун