ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2046/22 Справа № 204/4241/20 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно"

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно", треті особи: Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (далі - ТОВ "Українське зерно"), треті особи: Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (далі - ПрАТ "УАСК АСКА"), ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 26 липня 2019 року о 11 год. 35 хв. у м. Дніпро, на перехресті Криворізьке шосе та вул. Криворізька, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MAN TGA Feldbinder, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем PORSCHE Масаn, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка знаходилась в попутному напрямку,в наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року по справі № 204/5486/19 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні ДТП. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку спричиненого володільцю транспортного засобу від 07 вересня 2019 року сума збитків, за пошкодження транспортного засобу Porsche Масаn реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 199 292, 68 грн. Страхова компанія ПрАТ «УАСК АСКА» погодилась з відповідним звітом по страховій справі № 6228 та провела виплату в межах суми страхового відшкодування на одного потерпілого у розмірі 100 000 грн, як це зазначено у страховому Полісі ТЗ відповідача, залишок суми у розмірі 99 292, 68грн не було компенсовано. Автомобіль MAN TGA Feldbinder, номерний НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) належить ТОВ «Українське зерно» де ОСОБА_2 працює водієм, що зазначено та підтверджено у Постанові від 21 липня 2019 року. Тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ "Українське зерно" на свою користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 99 292, 68 грн та судовий збір.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Українське зерно" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 99 109, 68 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат (т.1, а.с.216-224).

Не погодившись з таким рішенням, ТОВ "Українське зерно" звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вид, характер та перелік пошкоджень не встановлено, неможливо визначити, чи винен відповідач у заподіянні механічних пошкоджень, на які вказує позивач, та які саме роботи з відновлювального ремонту повинні були проводитися. Вказували, що збитки повинні визначатись не звітом про оцінку вартості матеріального збитку, а документами про ремонт з станції техобслуговування (т.1, а.с.226-235).

02 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказувала, що висновок судового експерта є належним і допустимим доказом, який у сукупності з актом приймання виконаних робіт та квитанцією дає підстави для відшкодування завданої їй матеріальної шкоди (т.2, а.с.37-42).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 99 292, 68 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , власником автомобіля PORSCHE Масаn, номерний знак НОМЕР_3 є позивач ОСОБА_1 (т.1, а.с.21-22).

26 липня 2019 року о 11 год. 35 хв. у м. Дніпро, на перехресті Криворізьке шосе та вул.Криворізька, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MAN TGA Feldbinder, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який зареєстровано за відповідачем, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем PORSCHE Масаn, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка знаходилась в попутному напрямку, в наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Постановою Красногрардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року по справі № 204/5486/19, встановлено, що ДТП сталася з вини водія автомобіля MAN TGA Feldbinder, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 , зокрема, водій ОСОБА_2 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем PORSCHE Macan, під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України (ст. 124 КпАП України) (т.1, а.с.19-20).

Таким чином, постановою суду відносно водія ОСОБА_2 встановлено факт вчинення ним на автомобілі відповідача адміністративного правопорушення відносно автомобіля позивача, а також встановлено факт завдання діями вказаної винної особи шкоди майну позивача, а також наявність причинного зв`язку між винними діями ОСОБА_2 та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність цього відповідача в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена.

Вказана постанова Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року по справі № 204/5486/19 набрала законної сили належними доказами не спростована, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії водія ОСОБА_2 , а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, факт завдання шкоди позивачу, наявність причинного зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, цим водієм і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAN TGA Feldbinder, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яким керував під час ДТП ОСОБА_2 , була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) АО/3525916 від 05 липня 2019 року (т.1, а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, 10 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року, 18 лютого 2020 року, 31 березня 2020 року та 30 квітня 2020 року, АТ «УАСК АСКА» здійснило виплату страхового відшкодування позивачеві у сукупному розмірі 100 000 грн (в межах ліміту), таким чином виконавши свій обов`язок у повному обсязі.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП за участі та з вини працівника відповідача позивачу спричинена шкода, яку в повній мірі не покриває страхове відшкодування, тому стягненню з ТОВ «Українське зерно» підлягає матеріальна шкода у розмірі 99 109, 68 грн, яка складається з різниці (199 109, 68 100 000) між загальним розміром матеріальних збитків та страховою виплатою, здійсненою АТ «УАСК АСКА»

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За приписами частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а на підставі статті 1172 Цивільного кодексу України саме юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або громадянина, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного відання або з інших підстав (договір оренди, довіреність тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин із володільцем цього джерела.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина 1 статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статті 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджено факт того, що працівник відповідача був визнаний винним у ДТП, в якому автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, тобто позивачу завдано матеріальних збитків.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку спричиненого володільцю транспортного засобу від 07 вересня 2019 року сума збитків, за пошкодження транспортного засобу Porsche Масаn реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 199 292, 68 грн

Позивачем здійснено ремонт пошкодженого автомобіля на суму 137 55 5 грн , а тому суд дійшов вірного висновку, що загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП складається з витрат на відновлювальний ремонт автомобіля та величини втрати товарної вартості автомобіля внаслідок ДТП.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вони, зокрема, зводяться до незгоди з висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, в якому виною особою є працівник відповідача та до його оцінки, однак, оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, з врахуванням встановлених обставин справи є хибними.

Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров