Провадження №2/760/584/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Оксюти Т.Г.
при секретарі Горупа В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив скасувати рішення об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур щодо відмови у перенесенні дати зарахування на квартирний облік з 12 січня 1994 року на 25 жовтня 1991 року, яке затверджене протоколом від 03 лютого 2021 року №2 та зобов`язати об`єднану житлову комісію апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур та Київське квартирно-експлуатаційне управління перенести дату зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік у гарнізонній черзі міста Києва з 12 січня року на 25 жовтня 1991 року, а також внести відповідні зміни в облікові документи щодо квартирної черги ОСОБА_1 в гарнізоні м. Києва на отримання житла з урахуванням нової дати зарахування на квартирний облік.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
Від представників Міністерства оборони України та Київського квартирно-експлуатаційного управління надійшли клопотання про закриття провадження у справі, які обґрунтовані тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Суд, вивчивши клопотання представників відповідачів та матеріали справи, приходить до висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.
Встановлено, що позивач перебував на військовій службі з 01.08.1986 р. На підставі рапорту від 11.10.1991 року, протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24.10.1991 року №7 ОСОБА_1 постановлено прийняти у чергу на квартирний облік для подальшого отримання житла.
В подальшому протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 08.02.1994 року №12 позивача зараховано на квартирний облік у загальну чергу з 12.01.1994 року.
Протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 20.08.2014 року №9 позивача зараховано до першочергової черги для отримання житла з 20.08.2014 року.
27.01.2021 року позивач звернувся до об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур з рапортом щодо перенесення дати зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік в загальній черзі з 12.01.1994 року на 25.10.1991 року. Рішенням, зафіксованим у протоколі від 03.02.2021 року №31 об`єднана житлова комісія апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур відмовила ОСОБА_1 в перенесенні дати зарахування на квартирний облік з 12.01.1994 року на 25.10.1991 року посилаючись на наказ Міністерства оборони від 03.02.1995 року №20.
Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням звернувся до суду.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Частиною третьою статті 3ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
З огляду на зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги про поновлення його порушених прав у сфері житлових відносин, посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку зі створення умов для реалізації ним права на отримання житла за умов перебування на квартирному обліку, зокрема позивач вказує на незаконне рішення об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур, яке зафіксовано в протоколі від 03.02.2021 року №31.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Наведені норми права прямо передбачають, що військова служба належить до служби публічної.
У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).
Оскільки спір у даній справі стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також, призначення та надання таких гарантій (пільг), правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 19 КАС України, ст.ст. 3, 19, 255, 256, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління про зобов`язання вчинити дії.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Київського апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя