Дата документу 11.01.2022 Справа № 310/3524/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/3524/21 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/807/276/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 05.05.2007 року було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, які прийняли спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживали разом зі спадкодавцем.

02.04.2020 року банком була направлена претензія кредитора до Бердянської районної державної нотаріальної контори та 21.05.2020 року отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Вважало, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якою входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого, спадкування обов`язків відбулося.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 05.05.2007 року становить 5787,96 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 5 787,96 грн. за кредитним договором № б/н від 05.05.2007 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність доказів відмови відповідачів від спадщини, прийняття відповідачами спадщини, не встановлення власника будинку за адресою реєстрації спадкодавця, дотримання строку звернення з претензією кредитора, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором № б/н , укладеним 05.05.2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , суд першої інстанції зазначив, що факт реєстрації відповідачів разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не є доказом на підтвердження прийняття спадщини відповідачами.

Проте, з таким висновком не погоджується колегія суддів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що 05.05.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 766,80 грн. у вигляді кредитного ліміту за умовами сплати за користування кредиту відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної нагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,92 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 127,8 грн. в обмін на зобов`язання позичальника на повернення кредиту, сплату відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 21 по 26 число кожного місяця (а.с. 24).

Відповідно до змісту Довідки, наданої ПАТ КБ «Приватбанк», з 27.12.2014 року збільшено кредитний ліміт до 4400 грн., а з 16.05.2019 року - зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с. 23).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01 липня 2019 року серія НОМЕР_1 (а.с. 40).

Відповідно до Довідки банку ОСОБА_2 , починаючи з травня 2005 року отримала 14 кредитних карток, остання № НОМЕР_2 була отримана 20.07.2018 року терміном дії 03/2022 року (а.с.36).

За наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 30.06.2019 року складає 6 086,05 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 5787,96 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 296,09 грн. (а.с. 10-11).

За приписами п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткового погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13.

Факт переказу Банком кредитних коштів на картковий рахунок і факт користування позичальником банківськими коштами підтверджується витягом із карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 на виконання її заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг.

Згідно з вказаним витягом протягом 2007-2019 років ОСОБА_2 активно користувалася кредитними коштами, періодично знімала кредитні кошти та вносила платежі через термінали самообслуговування на погашення кредиту на значні суми, а також Банком здійснювалося списання грошових коштів з депозитного рахунку, відкритого на ім`я позичальника.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміна кредитора у зобов`язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом вказаної статті у позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо шляхом залучення правонаступників померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

Пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом з тим, спірні правовідносини щодо кредитних зобов`язань допускають правонаступництво.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника.

Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається нормами статті 1281 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, обов`язок задовольнити вимогу повернути заборгованість, яка на думку банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором згідно зі статтею 1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов`язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.

Факт реєстрації відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 станом на час її смерті підтверджується копіями їх паспортів, у яких зазначено наступну адресу реєстрації: АДРЕСА_1 (а. с. 37-39), а також щодо ОСОБА_1 - довідкою Відділу реєстрації місця проживання (а.с. 75).

Матеріалами справи підтверджено, що АТ КБ «ПриватБанк», дізнавшись про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся з претензією кредитора до Бердянської державної нотаріальної контори (а.с.42) , а також з листами-претензіями до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (а.с.44-49).

Установивши, що ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , у встановленому законодавством порядку прийняли спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 були зареєстровані та постійно проживали із померлою ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для залучення її правонаступників, оскільки обов`язок спадкодавця щодо повернення коштів на користь Комерційний банк «ПриватБанк» внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Суд першої інстанції встановив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, а тому відсутні заяви спадкоємців про відмову від спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 жовтня 2021 року, ухваленій у справі № 465/2135/16, відхилив доводи касаційної скарги про те, що свідоцтво про право на спадщину не видавалось, оскільки коло спадкоємців не визначено, а тому у суду були відсутні підстави для залучення спадкоємців, у зв`язку з тим, що згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до копії актового запису №1364 про народження, складеного 26.09.1974 року Бердянським відділом ДРАЦС у Бердянському районі Запорізької області, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.213).

Відповідно до копії актового запису №466 про народження, складеного 02.04.1976 року Бердянським відділом ДРАЦС у Бердянському районі Запорізької області, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.214).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Як вбачається з відповіді директора Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №665 від 30.12.2021 року, реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_2 в КПП БМР станом на 26 червня 2019 року не здійснювалась (а.с.217).

Матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів згідно з і ст. 1282 ЦК України щодо обсягу та вартості майна, одержаного спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в спадщину.

Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, рішення суду згідно з п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає змінні в частині підстав відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 вересня 2021 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова