Справа № 591/7763/15-ц
Провадження № 2/591/885/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

02 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DN81AR03110136, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 66988,88 грн. та зобов`язалася повернути його до 15 жовтня 2014 року і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В порушення умов договору та вимог Цивільного Кодексу України ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, що створило заборгованість за кредитом станом на 20.08.2015 року в розмірі 72420,50 грн., яка складається з: 6088,46 грн. - заборгованість за кредитом; 5416,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13682,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 47232,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку позивач разом судовими витратами просить стягнути з відповідача.

Представник позивача викладені у позові обгрунтування підтримав.

Представник відповідача позов не визнала повністю та вважає, що немає підстав для задоволення позову, надала суду письмові пояснення. Надала суду заяву про слухання справи у її відсутність та відсутність відповідачки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Судом встановлено, щозаочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110136 від 15 жовтня 2007 року у розмірі 72420,50 грн..

01 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Неговська І. В. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 08 грудня 2015 року.

Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року вказана заява представника відповідача задоволена і заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2015 року скасоване та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Так, 15 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DN81AR03110136, за умовами якого банк надав останній кредитні кошти на строк з 15 жовтня 2007 року по 14 жовтня 2014 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 66988,88 грн. на наступні цілі: 43760,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, шляхом перерахування відповідно до п. 1.2, на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DN81AR03110136 від 15.10.2007 року, договором особистого страхування № DN81LK03110136 від 15.10.2007 року на строк до 14.10.2008 року у сумі 2461,76 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3500,80 грн., та у 17 232,32 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою 0,80 % на місяць (9,60 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Період сплати - з «15» по «19» число кожного місяця.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором, станом на 20.08.2015 року, становить 72420,50 грн. і складається із: 6088,46 грн. - заборгованості за кредитом; 5416,65 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 13682,90 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 47232,49 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Правовідносини, які виникли між сторонами відносяться до договірних та насамперед регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України та умовами укладеного ними договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язань. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Зі ст. 1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач допустив порушення зазначених вище норм законодавства та умов договору.

Разом з тим, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань по договору та виникненням простроченої заборгованості кредитор (позивач) використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, звернувшись в січні 2012 року до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. 13 квітня 2012 року Зарічним районним судом м. Суми у справі № 2-802/12 ухвалено заочне рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість по кредитному договору №DN81AR03110136 від 15 жовтня 2007 року у розмірі 24761,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5650,86 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3 086,89 грн., заборгованість по комісії - 7960,96 грн., а також 8063,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Зазначеним судовим рішенням стягнута заборгованість, яка виникла станом на 10 січня 2012 року. Доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав. А тому, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, ухвалою суду провадження у справі в частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110136 від 15 жовтня 2007 року за період з 15.10.2007 року по 10.01.2012 року, у розмірі 24 761,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом 5650,86 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3086,89 грн., заборгованість по комісії - 7960,96 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 8063,19 грн. - закрито. Щодо сум, нарахованих банком після 10 січня 2012 року та заявлених до стягнення у даному позові, вбачається наступне: За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Із заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі № 2-802/12 від 13 квітня 2012 року вбачається, що кредитор реалізував право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним. Отже, кредитор, звернувшись у січні 2012 року із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку кредитування, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку кредитування. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) від 31 жовтня 2018 року. З урахуванням викладеного, нарахування банком процентів та неустойки після 10 січня 2012 року є необґрунтованим, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог, а тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 551, 598, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 11 -13, 76-81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110136 від 15 жовтня 2007 року- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО