Справа № 201/7800/21
Провадження № 2/201/442/2022
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

04 січня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. про розірвання договору купівлі - продажу нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення дій щодо відчуження нерухомого майна гаража № НОМЕР_1 , площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, автогаражний кооператив «Вітязь-2».

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що 03.06.2021р. між ним (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі продажу нерухомого майна гаража № НОМЕР_1 , площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, автогаражний кооператив «Вітязь-2», відповідно до якого відповідач приймає цей гараж і оплачує його вартість за ціною, що передбачена договором.

Договір зареєстровано в реєстрі 03.06.2021р. Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. під реєстраційним номером 1757. Як зазначає позивач, він виконав у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним договором, а відповідач, в порушення умов договору, не сплатив у повному обсязі вартість об`єкта купівлі продажу у розмірі 115500,00 грн.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 умови договору не виконані, строк сплати за вказаним договором прострочений, існує реальна загроза продажу чи переоформлення на іншу особу відповідачем оспорюваного нерухомого майна, а саме: гаража № НОМЕР_1 , площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, автогаражний кооператив «Вітязь-2», позивач вважає за необхідне звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

Як зазначає позивач, захід забезпечення позову, який необхідно застосувати, є накладення заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна, а саме: гаража № НОМЕР_1 , площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, автогаражний кооператив «Вітязь-2». Саме заборона вчинення дій щодо відчуження спірного майна зможе бути ефективним захистом порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

На задоволенні заяви про забезпечення позову наполягає.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання йому можливості для ознайомлення з матеріалами справи та надання у подальшому відзиву на позовну заяву, оскільки він дізнався про слухання справи судом лише 04 січня 2022 року.

Відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи відбувається за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Як видно зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами (з урахуванням їх уточнень від 04 жовтня 2021 року) про: розірвання договору купівлі-продажу, укладеного 03 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. та зареєстрованого за №1757; зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 нерухоме майно - гараж № НОМЕР_1 за адресою: м. Дніпро, автогаражний кооператив «Вітязь-2»; визначення порядку виконання рішення, відповідно до якого рішення суду є підставою для скасування рішення нотаріуса Сисоєнко І.В. про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на гараж № НОМЕР_1 за адресою: м. Дніпро, автогаражний кооператив «Вітязь-2» за ОСОБА_2 та одночасною реєстрацією права власності на гараж № НОМЕР_1 за адресою: м. Дніпро, автогаражний кооператив «Вітязь-2» за належним власником ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Тобто, наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

З аналізу вищевказаних положень цивільно-процесуального законодавства слідує, що під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених заходів, спрямованих на реальне виконання майбутнього рішення.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. (Постанови Верховного Суду від 23.05.2018р. № 766/18228/17, від 17.10.2018р. № 183/5864/17-ц).

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер (Постанова Верховного Суду від 13.03.2019р. № 755/1357/18).

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суд, також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Заявником не надано суду відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача. Обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, є припущенням заявника за відсутності належних та допустимих доказів. При цьому суд, розглядаючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, повинен враховувати й інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідного заходу, а також співмірність й адекватність заходів забезпечення позову заявленим вимогам. Заявник повинен довести суду необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову. Суд не може ухвалювати судове рішення на припущеннях.

Також, заявник не надав доказів на підтвердження наміру відповідача за позовом навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Зокрема, стороною позивача, на обґрунтування своїх вимог про необхідність вжиття заходів забезпечення позову через можливе відчуження спірного нерухомого майна, не надано суду жодних доказів того, що відповідач має на меті здійснити таке відчуження, у зв`язку з чим вчиняє відповідні дії (надає оголошення про продаж тощо).

Окрім того, судом враховано, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У ст. 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно до якого суд визначає в межах, встановлених Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому, та, усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

Жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених заявником в заяві про забезпечення позову до суду не надано.

З огляду на викладене, суд не встановив співмірності розміру заявлених позовних вимог із обраним способом забезпечення позову. Окрім цього, суд приходить до висновку, що аргументи поданої заяви про забезпечення позову не дають підстав для переконання, що їх невжиття може у майбутньому створити перешкоди у реалізації можливого рішення суду, оскільки згідно з поданою заявою ці дані ґрунтуються на особистому припущенні заявника, суб`єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями, а відтак, ураховуючи інтереси не тільки позивача, але й відповідача, співмірність способу забезпечення позову із предметом спору, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити за недоведеністю обставин щодо вжиття заходів щодо забезпечення позову.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову, тому відповідно до ч. 2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення не застосовується.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149 - 154, 157, 158, 260 ЦПК України, Постановою ПВСУ від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова