Справа № 159/7178/21
Провадження № 2/159/334/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач 03.12.21 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить визнати виконавчий напис від 23.09.21 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міськнотокругу Бригідою В.О. (далі - приватний нотаріус), що зареєстрований у реєстрі за № 29 827, про стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»», (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором № АG4382261 від 25.12.19 р. в сумі 39 3630 грн (далі - оспорюваний напис) та 650 грн за вчинення виконавчого напису. У обґрунтування позовних вимог вказує, що оспорюваним написом запропоновано стягнути на користь відповідача з неї вказану вище суму, що складається з:

- 23 000 грн - простроченої заборгованості за сумою кредиту;

- 16 330 грн - простроченої заборгованості за відсотками. 650 грн - плата за вчинення оспорюваного напису. Період стягнення - з 22.01.20 р. по 06.08.21 р.. На підставі оспорюваного напису приватним виконавцем було винесено постанову від 21.10.21 р. про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) № 67197839. Покликаючись на ст. 50 Закону України «Про нотаріат», зазначає, що вважає оспорюваний напис вчиненим незаконно та таким, що не підлягає виконанню, так як зазначеної у нього заборгованості повністю не визнає. Покликаючись на ст. 87 Закону України «Про нотаріат», зазначає, що за постановою Київського апеляційного адмінсуду від 22.02.17 р. у справі № 826/20 084/14 про визнання нечинним та скасування п. п. 1, 2 постанови КМ України № 662 від 26.11.14 р., розділ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою КМ України № 1 172 від 29.06.99 р. «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин» визнано незаконним та нечинним. Тому Перелік діє у його попередній редакції, що не передбачала вчинення виконавчих написів нотаріусом на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначений у оспорюваному написі кредитний договір нею не підписувався, а тому - не укладався; нотаріально не посвідчувався, нарахування відсотків здійснене відповідачем поза строком дії самого кредитного договору про мікрокредит, а тому сума боргу не є безспірною; у ньому неправильно зазначено дані про місце її народження та місце її проживання. Покликаючись на судову практику, зазначає, що тому оспорюваний напис не відповідає вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат», постанові КМ України № 1 172 від 29.06.99 р. як вчинений на непередбаченому Переліком борговому документі - не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Покликаючись на ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку, зазначає, що безспірність вимоги не мала місце, є спір про право, що також є підставою для визнання оспорюваного напису таким, що не підлягає виконанню. Покликаючись на ст. 87 Закону України «Про нотаріат», судову практику, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затверджений Наказом МЮ України від 22.02.12 р. № 296/5, що зареєстрований у МЮ України 22.02.12 р. за № 282/20 595, ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», просить позов задовольнити.

Позивач також звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, що задоволена ухвалою суду від 03.12.21 р..

Ухвалою суду від 07.12.21 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 20.12.21 р., третьою особою - приватним виконавцем - 17.12.21 р.; третьою особою - приватним нотаріусом - 20.12.21 р..

За станом на 06.01.22 р. відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву. Пояснення щодо позову від третіх осіб у справі до суду також не надійшли.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також у відповідності до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивач проживає у м. Ковелі Волинської області з 2018 р., що стверджується копією її паспорта серії НОМЕР_1 , що надана позивачем у розпорядження суду 06.01.22 р.

13.01.20 р. між сторонами у розглядуваній справі було укладено вказаний вище кредитний договір із застосуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», що слідує з тексту оспорюваного напису, копією такого договору, що надані у розпорядження суду третьою особою у справі - приватним нотаріусом.

Доказів того, що сторони не укладати вказаного вище кредитного договору, позивач суду не надала. Доводи позивача про це та про те, що вона не підписувала вказаний вище кредитний договір, спростовуються також довідкою про ідентифікацію, складеною відповідачем, у якій зазначено, що позивач як позичальник підписала договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (паролем) відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію; копіями витягів із журналу дій інформаційно - телекомунікаційної системи відповідача щодо позивача як клієнта; копією виписки із рахунку позивача про суму заборгованості.

Третьою особою у справі - приватним нотаріусом - було вчинено оспорюваний виконавчий напис (реєстровий № 29 828) в порядку безспірного стягнення із позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором за період з 29.01.20 р. по 06.08.21 р. у розмірі загальної суми 13 230 грн. Зазначено, що виконавчий напис виданий на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМ України від 29.06.99 р. № 1 172; що він набирає законної сили з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом 3 - х років з дня його вчинення.

Наведене вище стверджується копією оспорюваного напису.

Як вбачається з копії постанови третьої особи у справі - приватного виконавця - про відкриття виконавчого провадження від 21.10.21 р., було відкрито ВП № 67197839 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису як звернутого до виконання відповідачем.

За змістом ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМ України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

П. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, та сам нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зазначена вище правова позиція викладена у постанові ВС України від 20.05.15 р. № 6 - 158цс15.

Разом з тим відповідно до правової позиції ВС України, що була висловлена ним у постанові від 05.07.17 р. у справі 6 - 887цс17: "З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує доти, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Із оспорюваного виконавчого напису вбачається, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався ст. ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 р. № 1 172.

Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто, з 23.09.21 р..

При вирішенні спору суд виходить з таких положень законодавства.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться у п. 3.1. Гл. 16 "Вчинення виконавчих написів" Розд. ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.12 р. (далі - Порядок).

Отже виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Ч. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМ України (ч. 2 ст. 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з п. п. 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Гл. 16 "Вчинення виконавчих написів" Розд. ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.12 р., для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України № 1 172 від 29.06.99 р. (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМ України № 1 172 від 29.06.99 р..

П. 2 Розд. "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою КМ України № 662 від 26.11.14 р., встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли банкам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не в нотаріальному порядку.

Разом з цим Київський апеляційний адмінсуд постановою від 22.02.17 р., залишеною без змін ухвалою ВАС України від 01.11.17 р. у справі № 826/20 084/14, визнав незаконною та нечинною постанову КМ України № 662 від 26.11.14 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з п. 10.2. постанови Пл. ВАС України № 7 від 20.05.13 р. "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Київський апеляційний адмінсуд, взявши до уваги зазначений п. 10.2. постанови Пл. ВАС України № 7 від 20.05.13 р. "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови КМ України № 662 від 26.11.14 р."Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1 172 в редакції від 29.11.01 р..

П. 1 зазначеного вище Переліку в редакції від 29.11.01 р. передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пункт 2 взагалі відсутній в діючому Переліку.

Тобто під час видачі оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинним законодавством, що, в дійсності, не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, що не був нотаріально посвідчений, а отже, діяв у порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, беручи до уваги, що приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису допущено порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та помилково застосовано нечинне законодавство (п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 р. № 1 172), тому вказаний виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Заслуговують на увагу суду і доводи позивача, що полягають у неврахуванні приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного напису таких умов кредитного договору, на які вона вказує як на такі, що свідчать про небезспірність заборгованості; того, що відповідач не надсилав їй за її місцем проживання відповідної вимоги про погашення заборгованості, так як відповідач у поданих приватному нотаріусу документах вказував, що позивач проживає у м. Луцьку, хоча остання, в дійсності, проживає у м. Ковелі Волинської області.

Тому суд вбачає підстави для повного задоволення позовних вимог.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у повному розмірі, а саме: по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. 2-5, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений 23.09.21 р. приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, що зареєстрований у реєстрі за № 29 827, про стягнення із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»» заборгованості за кредитним договором № АG4382261 від 25.12.19 р. в сумі 39 330 грн та витрат, пов`язаних із вчиненням цього виконавчого напису, в розмірі 650 (шістсот п"ятдесят) грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Заходи забезпечення позову у вигляді зобов"язання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича зупинити стягнення за виконавчим провадженням № 67197839 за ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.12.21 р. у справі № 159/7 178/21 провадження № 2 - з/159/51/21, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»», юридична адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3 "а", ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, адреса: 02068, м. Київ, просп. Петра Григоренка, 15;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович, адреса: м. Луцьк, вул. Прогресу, 7.

Головуючий:І. М. ЛОГВИНЮК