Справа № 308/5673/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

з участю секретарки судового засідання Жганич К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Євгена Мішка про відстрочення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, начальниці цієї комунальної установи Малик Юлії Леонідівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Закарпатської обласної ради, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Євгена Мішка на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2021 року, постановлену суддею Данком В. Й.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року відповідач Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (далі - КУ «УСВТГ», управління, заявник) звернулася до суду з заявою про відстрочення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КУ «УСВТГ» та начальниці цієї комунальної установи Малик Ю.Л., де третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Закарпатська обласна рада, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2020: - визнано незаконним та скасовано наказ № 10-к від 26.04.2018 начальниці КУ «УСВТГ» Малик Ю.Л. «Про звільнення ОСОБА_1 »; - поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово - господарського відділу головного бухгалтера цієї комунальної установи; - стягнуто з КУ «УСВТГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.04.2018 по 07.07.2020 у розмірі 717 750 грн; - допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді та стягнення зі КУ «УСВТГ» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, а також вирішено питання про судові витрати.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 зазначене рішення суду першої інстанції в частині визначеного до стягнення на користь ОСОБА_1 розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, в решті судове рішення залишено без змін.

Зазначало управління, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КУ «УСВТГ» за організаційно-правовою формою є комунальною установою. До того ж положенням про КУ «УСПВТГ», затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 01.10.2020 за № 1858, визначено, що організаційно правова форма Управління є: комунальною некомерційною установою (пункт 2.4. Положення); розпорядником коштів третього ступеня, рахунки якого відкриваються в органах казначейства відповідно до мережі (пункт 6.3. Положення). Статус бюджетної організації додатково підтверджується копією листа Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області від 29.03.2018 за № 04-09/138-940, а також доданими до нього Реєстраційною карткою розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів та довідкою про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Водночас рішенням ГУ ДФС у Закарпатській області за № 95 від 04.04.2018 КУ «УСВТГ» уключено до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Посилався заявник і на те, що згідно з Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002, фінансування бюджетної установи здійснюється відповідно до кошторису та плану асигнувань. Також постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) на всій території України запроваджено карантин з 12.03.2020, дія якого в подальшому продовжувалась до 28 лютого 2021 року, а розпорядженням Кабінету Міністрів України за № 338-р від 25.03.2020 (зі змінами) «Про переведення єдиної державної системи цивільного у режим надзвичайної ситуації», у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, установлено для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 28.02.2021.

Отже, заявник уважав, що режим надзвичайної ситуації, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2, є надзвичайною подією, яка унеможливлює здійснення господарської діяльності у звичайному режимі, що свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин, через які істотно ускладнюється виконання судового рішення у цивільній справі № 308/5673/18.

Заразом звертало увагу управління і на те, що запровадження карантинних заходів та встановлення ряду заборон, призвели до зменшення надходжень від орендної плати і, як наслідок, недоотримання за період з березня 2020 року по січень 2021 року коштів на суму 1 146 074,32 грн (без ПДВ), що становить майже 19% нарахувань орендної плати, без урахування рішення за відповідний період.

Окрім того, на виконання пункту 10 протоколу від 11.03.2020 № 1 Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій КУ «УСВТГ» доручено на постійній основі забезпечувати проведення в адміністративних будівлях, що знаходяться на балансі управління, превентивних заходів дотримання санітарно-гігієнічних вимог до регламентованого мікроклімату та режиму вологого прибирання з використанням засобів дезінфекції, а також доручено забезпечити наявність у санвузлах адміністративних будівель миючих та дезінфікуючих засобів із метою дотримання працівниками та відвідувачами санітарно-гігієнічних вимог. Загальна сума коштів, направлених управлінням на запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, у тому числі і витрат на охоронні послуги, які не були попередньо заплановані та передбачені кошторисом управління, загалом складає 262 023,06 гривень.

За наведених вище обставин заявник стверджував, що виконання судового рішення по справі № 308/5673/18 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошових кошів у розмірі 717 750 грн, замість спрямування їх на боротьбу з коронавірусом із метою зменшення ризиків зараження значної кількості людей вірусом, зменшення наслідків цієї хвороби і навіть летальних випадків, недопущення негативних наслідків для управління, а тому слід відстрочити виконання цього судового рішення.

З огляду на викладене управління просило відстрочити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 у справі № 308/5673/18 до завершення дії карантину на території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2021 у задоволенні заяви першого заступника начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Мішка Є. про відстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КУ «УСВТГ» та начальниці цієї комунальної установи Малик Ю.Л., де третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Закарпатська обласна рада, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі перший заступник начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Мішко Є. посилався на незаконність цієї ухвали місцевого суду внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права.

Скарга загалом мотивована тим ж доводами, які наведені в заяві про відстрочення виконання рішення суду, а також звернуто увагу на те, що судом першої інстанції належним чином не враховано Положення про КУ «УСВТГ», затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 01.10.2020 за № 1858, відповідно до якого: організаційно-правова форма даного управління є комунальна некомерційна установа (пункт 2.4); управління є розпорядником коштів третього ступеня, розрахунки якого відкриваються в органах казначейства відповідно до мережі (пункт 6.3). Статус бюджетної організації додатково підтверджується копією листа Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області від 29.03.2018 за №04-09/138/940. Водночас місцевому суду надавалась копія рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області за № 95 від 04.04.2018 про включення КУ «УСВТГ» до Реєстру неприбуткових установ та організацій. Однак суд не дав належної оцінки цим доказам, а також не взяв до уваги те, що в Україні було запроваджено карантинні заходи та встановлено ряд заборон, які негативно вплинули на здійснення господарської діяльності багатьох підприємств, та ця обставина є загальновідомою і доказуванню не підлягає.

Посилаючись на наведені вище обставини просив оскаржену ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про відстрочення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 у справі № 308/5673/18 до завершення дії карантину на території України.

Інші учасники справи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

У судовому засіданні представниця позивачки ОСОБА_1 адвокатеса Андрушко К.А. щодо задоволення апеляційної скарги заперечила внаслідок її безпідставності та необґрунтованості, просила в її задоволенні відмовити, а оскаржену ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Представник заявника-відповідача КУ «УСПТГ» у судове засідання не з`явився втретє, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У своєму письмовому клопотанні від 05.01.2022 просив суд апеляційної інстанції вкотре відкласти розгляд справи на іншу дату, однак колегія суддів уважає наведені причини неможливості третьої неявки представника заявника в судове засідання неповажними, а тому це не перешкоджає розгляду справи.

Інші учасники справи в судове засідання також не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому їх неявка, на думку колегії суддів та відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, теж не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представниці позивачки ОСОБА_1 - адвокатки Андрушко К.А., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, начальниці цієї комунальної установи Малик Ю.Л., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Закарпатської обласної ради, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 10-к від 26.04.2018 начальниці КУ «УСВТГ» Малик Ю.Л. «Про звільнення ОСОБА_1 »; - поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово - господарського відділу головного бухгалтера цієї комунальної установи; - стягнуто з КУ «УСВТГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.04.2018 по 07.07.2020 у розмірі 717 750 грн; - допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді та стягнення зі КУ «УСВТГ» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, а також вирішено питання про судові витрати.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 зазначене рішення суду першої інстанції в частині визначеного до стягнення на користь ОСОБА_1 розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено на 713 835 грн, присуджена сума визначена без утримання відповідних податків та обов`язкових платежів. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.03.2021 виправлено допущену в постанові цього ж суду від 16.02.2021 описку в частині помилкового зазначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 713 835 грн на правильний його розмір 696 839,71 гривень.

Ці судові рішення в касаційному порядку оскаржені не були та відповідно до вимог ч. 2 ст. 273, ст. 384 ЦПК України набрали законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як констатують частини 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, а без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Згідно з положеннями частин 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також ураховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною першою ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Колегія суддів зауважує, що вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, обов`язково мають ураховуватися не лише обставини, що на думку боржника істотно ускладнюють його виконання, а повинні враховуватися також й інтереси стягувача.

На переконання апеляційного суду заявником не доведено обставин, які б поза розумним сумнівом свідчили би про неможливість виконання або ж неможливість часткового виконання ним судового рішення до завершення адаптивного COVID-19 карантину в Україні, який не є надзвичайною подією в контексті вимог діючого законодавства, та безумовно не дає підстав у силу положень, зокрема, статті 129-1 Конституції України, статей 18, 435 ЦПК України, для відстрочення виконання судового рішення незалежно від форми власності, фінансування відповідача КУ «УСПТГ» із підстав лише як комунальної, бюджетної, неприбуткової установи, зменшення надходжень від оренди та понесення витрат на запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.

Водночас колегія суддів звертає увагу і на те, що з часу набрання зазначеною вище постановою суду апеляційної інстанції законної сили, тобто з дня її проголошення 16.02.2021, відповідач-боржник КУ «УСВТ» так і не надав апеляційному суду під час розгляду цієї справи 10.01.2022 жоден доказ, що управління за цей тривалий час майже на протязі 11 місяців бодай хоч частково у незначній чи мізерній сумі не мало змоги виконати це судове рішення добровільно, добросовісно або ж просило його розстрочити, що поза розумним сумнівом дає підстави вважати про свідоме ухилення, затягування часу управлінням із приводу обов`язкового до виконання ним судового рішення.

Окрім цього, колегія суддів констатує, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 435 ЦПК України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого судового рішення. При цьому закон не передбачає винятки з цього положення, тобто можливість відстрочення виконання судового рішення понад рік із дня його ухвалення.

З огляду на це суд може (є правом суду, а не обов`язком) у визначених законом випадках відстрочити виконання судового рішення лише до одного року з дня його ухвалення.

Зважаючи на те, що постанова Закарпатського апеляційного суду була прийнята 16.02.2021, яка того ж дня набрала законної сили, та враховуючи невиконання заявником-відповідачем принаймні частково судового рішення на протязі 11 місяців (з 16.02.2020 по 10.01.2022), а також беручи до уваги чергове продовження дії адаптивного карантину до 31.03.2022, на підставі постанови КМУ від 15.12.2021 № 1336 й який не є обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його виконання неможливим, тому апеляційний суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви КУ «УСВТГ» про відстрочення виконання судового рішення до завершення дії карантину на території України та до спливу і поза межами річного строку, визначеного ч. 5 ст. 435 ЦПК України, що у даному випадку становить річний строк 16.02.2022 із дня прийняття постанови судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що заявник-відповідач управління не довело належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами своїх вимог щодо необхідності відстрочення судового рішення, і такі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин оскаржена ухвала суду є законною й обґрунтованою та підстав для її зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 270 грн (т.3, а.с.119) слід віднести за рахунок апелянта.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Євгена Мішка залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 січня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді