Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 415/5287/21
Провадження № 22-ц/810/1025/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря: Кузьменко А.О.

учасники справи:

боржник Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля»

державна виконавча служба - Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьк

апеляційнускаргу Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2021 року, ухвалену судом у складі судді Калмикової Ю.О.,

за скаргою Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» (далі АТ Лисичанськвугілля) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів, в обґрунтування якої вказало, що на електрону адресу банком 07 липня 2021 року було надіслано постанову старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01 липня 2021 року, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» АТ«Лисичанськвугілля» № НОМЕР_1 АБ «Укргазбанк» в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрати виконавчого провадження, штрафів на загальну суму 18103384,68 грн.

Вважає, що зазначена постанова по зведеному виконавчому провадженні №1342962 винесена з порушенням положень ст. 1 Закону України «Про поновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», відповідно до якої, тимчасово, до 01 січня 2022 року підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких- виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

В супереч Закону, в оскаржувану постанову внесені судові рішення щодо стягнення сум вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди які не входять до структури заробітної плати.

До оскаржуваної постанови внесено виконавчі листи, які не пов`язані з заборгованістю по ВП «Управління по забезпеченню та збуту продукції», а саме виконавчий лист №2/415/198/17 від 13 березня 2017 виданий Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Привільнянська» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахуй, при звільненні у розмірі 22591, 85 грн; виконавчий лист №2/415/2408/17 від 18 грудня 2017 виданий Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта ім. Д.Ф. Мельникова» користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 44210, 55 грн; виконавчий лист №2/415/733/18 від 4 квітня 2018 виданий Лисичанські міським судом Луганської області про стягнення з ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахуй при звільненні у розмірі 108056,40 грн.

Скаржник посилається на те, що виконавча служба через законодавчі обмеження не має можливості домогтися виконання рішення у порядку, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження», що зобов`язує виконавчу службу здійснити таке виконання лише на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у зв`язку з чим керівник державної виконавчої служби, повинен був подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості необхідні для перерахування стягувачам коштів.

АТ «Лисичанськвугілля» просило суд визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 01 липня 2021 року по зведеному виконавчому провадженню, винесену старшим державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Новіковим О.К. та зобов`язати керівника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахуванні стягувачам коштів.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2021 року у задоволенні скарги АТ «Лисичанськвугілля» на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, АТ «Лисичанськвугілля» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2021 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги порушення державними виконавцем положень ст. 1 Закону України «Про поновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», оскільки в оскаржувану постанову внесені судові рішення щодо стягнення сум вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди які не входять до структури заробітної плати, а тому тимчасово, до 01 січня 2022 року такі виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень підлягають зупиненню, а державним виконавцем не підтверджено належними доказами, що виконавчі листи, на підставі яких винесена оскаржувана постанова та накладено арешт, не стосуєюьься зазначених обмежень.

Відмовляючи у скарзі, суд першої інстанції не взяв до уваги, що рахунок ВП «Шахта Новодружеська» не є рахунком юридичної особи АТ «Лисичанськвугілля», у зв`язку з чим державним виконавцем незаконно накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунку ВП «Шахта Новодружеська» за боргами АТ «Лисичанськвугілля».

Також судом не з`ясовано питання щодо внесення до оскаржуваної постанови виконавчих листів по боргам інших відокремлених підрозділів, які не мають відношення до боргів ВП «Шахта Новодружеська», а саме виконавчі листи про стягнення боргу з АТ « Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Привільнянська», ВП «Шахта ім. Д.Ф. Мельникова», ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна».

Зазначає, що судом першої інстанції не розглянуто доводи щодо бездіяльності керівника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо здійснення дій по виконанню рішень суду по стягненню коштів з державного підприємства АТ «Лисичанськвугілля» з урахуванням Закону України « Про гарантії держави щодо виконання, судових рішень» так як, Закон України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» не дає можливості державній виконавчій службі домогтися виконання рішень у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» у зв`язку з чим, таке виконання можливо лише на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

В судовому засіданні представник АТ «Лисичанськвугілля» - Осика Максим Ігорович підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

У судове засідання представник Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи задоволенні скарги АТ «Лисичанськвугілля» на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів, суд першої інстанції виходив з того, щорахунок боржника - НОМЕР_2 , на кошти на яких виконавцем був накладений арешт, є поточними рахунками, які використовуються для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати, та які не відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на які заборонено. Також АТ «УКРГАЗБАНК» виконуючи постанову державного виконавця, відповідно до положень ст. 52 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не визначило статус даного рахунку та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні скарги АТ «Лисичанськвугілля» на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів є правильний, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Новікова О.К. при примусовому виконання зведеного виконавчого провадження №1342962 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку: НОМЕР_3 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: відокремлений підрозділ «Шахта Новодружеська» АТ «Лисичанськвугілля» у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 18103384, 68 грн.

Згідно повідомлення АБ «Укргазбанк» постанова про арешт коштів боржника від 01.07.2021 року (ЗВП №1342962) прийнята банком до виконання 06.07.2021 року.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) сформульовано висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття арешту з майна або його частини. Такими підставами є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, АТ «Лисичанськвугілля» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, основним видом діяльності якого є добування кам`яного вугілля.

Вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції (пункт 1 частини 1 статті 1 Закону України від 12.04.2012 № 4650-VI «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств»).

Таким чином, на скаржника розповсюджуються положення Закону України від 13.03.2017 року «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств»).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2658-VIII від 18.12.2018) тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що не може бути знято арешт майна щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», у виконавчих провадженнях щодо виконання:

- рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами,

- відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;

- стягнення аліментів;

- рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаним Законом встановлено вичерпний перелік випадків, коли арешт з майна державних вугледобувних підприємств не знімається.

З постанови про арешт коштів боржника від 01.07.2021 року по зведеному виконавчому провадженню № 1342962 вбачається, що у зведеному виконавчому провадженні були об`єднанні виконавчі листи по стягненню з ПАТ «Лисичанськ вугілля» заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вихідної допомоги, моральної шкоди, завданою здоров`ю професійним захворюванням.

Колегія суддів вважає, що в оскаржуваній постанові зазначені рішення судів, про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, інших (компенсаційних) виплат, що стягнуті на користь працівника і ці виплати належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу. Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги посилання скаржника на зазначені вище обставини, не впливають на правильний висновок суду про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що рахунок ВП «Шахта Новодружеська» не є рахунком юридичної особи АТ «Лисичанськвугілля», у зв`язку з чим державним виконавцем незаконно накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунку ВП «Шахта Новодружевська» за боргами АТ «Лисичанськвугілля», оскільки відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржувану постанову внесено виконавчі листи по боргам інших відокремлених підрозділів, які не мають відношення до боргів ВП «Шахта Новодружеська», оскільки із оскаржуваної постанови вбачається, що в останній зазначені виконавчі листи по боргам юридичної особи ПАТ «Лисичанськвугілля».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд не розглянув скаргу в частині зобов`язання керівника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачам коштів, виходячи з наступного.

Як вбачається із скарги АТ «Лисичанськвугілля», заявник звертаючись до суду із скаргою просив судвизнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 01 липня 2021 року по зведеному виконавчому провадженню, винесену старшим державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Новіковим О.К. та зобов`язати керівника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахуванні стягувачам коштів. Однак, суд першої інстанції не розглянув вимоги заявника щодо зобов`язання керівника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахуванні стягувачам коштів. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскільки суд першої інстанції не розглянув скаргу у вказаній вище частині, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати правову оцінку в цій частині. Матеріали справи в частині вимог про щодо зобов`язання керівника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахуванні стягувачам коштів, підлягають виділенню судом першої інстанції в окреме провадження для розгляду в установленому ЦПК України порядку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» залишити без задоволення.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 21 січня 2022 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова