Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9132/21 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 295/9132/21 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 19905,34 грн.

Позов мотивовано тим, що 28.05.2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

За умовами укладеного договору АТ «Акцент-Банк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом в анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає договір про надання банківських послуг.

Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором.

Станом на 21.06.2021 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становила 19905,34 грн., з яких: 14853,43 грн. - заборгованість за кредитом; 5051,91 грн. - заборгованість по відсоткам, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість по кредитному договору №б/н від 28.05.2019 року на загальну суму 14 853 грн. 43 коп.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник АТ «Акцент-Банк» Омельченко Є.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що рішення місцевого суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

У доводах апеляційної скарги не погоджується із висновком суду щодо неузгодження із позичальником умов договору про розмір відсотків, оскільки позичальником був підписаний Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки та процентна ставка. Паспорт продукту було підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Посилається на постанову Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Також вказує, що номер телефону, на який направлявся ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які він підписав власноруч.

Враховуючи наведене позивач не погоджується з висновком суду про недоведеність підстав для стягнення процентів.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2021 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором (тілом кредиту) ні позивачем, ні відповідачем не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 5051,91 грн. суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних вимог.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 28.05.2019 року ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 6 зворот).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до укладеного договору від 28.05.2019 ОСОБА_1 отримав від АТ «Акцент-Банк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Колегія суддів не робить висновків щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, оскільки у цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, про що зазначено вище.

Звертаючись до суду з позовом, банк просив, серед іншого, стягнути на свою користь 5051,91 грн. заборгованості за відсотками відповідно до наданого розрахунку, який відповідачем не спростовано.

З матеріалів справи вбачається, що сторони, крім анкети - заяви, 28.05.2019 підписали також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 7), в якому, зокрема, визначили відсоткову ставку за даним кредитом.

Підпис ОСОБА_1 в паспорті споживчого кредиту підтверджено 28 травня 2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ОТП 49), надісланим за номером телефону, зазначеним відповідачем у анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку 28 травня 2019 року, підписаної власноручно.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 з викладеними у заяві та у паспорті споживчого кредиту умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій особистий підпис, а у паспорті споживчого кредиту ним проставлено електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказані докази свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України.

Одночасно ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надав.

Суд першої інстанції наявним у справі доказам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами не виникло домовленості щодо сплати відсотків за використання кредитних коштів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо недоведеності факту погодження сплати відсотків, так як вказаний договір був укладений як електронний правочин, підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором.

Отже, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови банку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем та у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20 щодо підтвердження досягнення умов шляхом підписання паспорта споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн., а також 2270 грн. за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, помилкове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» 5051,91 грн. заборгованості по відсоткам.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості по відсоткам скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 5051,91 грн. заборгованості по відсотках за кредитним договором № б/н від 28 травня 2019 року.

Здійснити перерозподіл судових витрат у справі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2270 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3405 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 5675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді