Справа № 459/1229/21
Провадження № 2/459/632/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Дем`яновської Ю. Д.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко І.Л.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сковронського Т.С.,

представника відповідачів адвоката Кіщука Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

22.04.2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сковронський Т.С., пред`явила позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Павликом П.О., позивач придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 . Попередньо, до укладення договору купівлі-продажу, між позивачем (покупцем) та продавцем, який діяв від імені та в інтересах сім`ї, було досягнуто згоди про те, що усі особи, які на момент вчинення правочину зареєстровані та/або проживають у зазначеній квартирі, будуть зняті з реєстрації місця проживання протягом трьох робочих днів з дати підписання договору. Також у п.11 договору купівлі-продажу продавець зобов`язався звільнити вищевказану квартиру та зняти з реєстраційного обліку, окрім себе, членів свої сім'ї до 13.04.2021 року. Проте, члени сім`ї попереднього власника квартири ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не знялися з реєстраційного обліку і їх місце проживання дотепер зареєстроване у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначає, що факт реєстрації відповідачів у квартирі порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, а тому на підставі ст.391 ЦК України просить усунути їй перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та визначено відповідачам 15-ти денний строк подання відзиву, який одночасно являється строком для пред`явлення зустрічного позову, справу призначено до розгляду.

За клопотанням представника відповідачів адвоката Кіщука Б.В. розгляд справи неодноразово відкладався.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сковронський Т.С. позовні вимоги підтримав, пояснив, що позивач як власник квартири АДРЕСА_1 має право вимагати від відповідачів (дружина та дочка колишнього власника), які не є членами її сім`ї, та не відносяться до кола осіб, які постійно проживають з нею і ведуть спільне господарство, усунення порушень свого права власності, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Кіщук Б.В. після відмови в задоволенні його клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви для оскарження ухвали про відмову в забезпеченні зустрічного позову до подання такого, покинув зал судового засідання, тому відповідно до ч.6 ст.223 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2021 року та підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.10/

Як вбачається із копії довідки про склад сім`ї № 4974 від 19.03.2021 року, виданої Відділом реєстрації Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.11 /.

Факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 на даний час не заперечується представником відповідачів у судовому засіданні.

Відповідно до п.11 договору купівлі-продажу від 09.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Павликом П.О., за реєстром №703, продавець ОСОБА_4 зобов`язаний звільнити продану квартиру і виписати себе та членів своєї родини не пізніше 13 квітня 2021 року /а.с.8-9/.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ч. ч.1,3 ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК Української РСР).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1 та 2 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійснені своїх прав та виконані обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 150 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.

Як вбачається із копії довідки про склад сім`ї № 4974 від 19.03.2021 року, виданої Відділом реєстрації Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були зареєстровані у спірній квартирі, коли її власником був ОСОБА_4 , членом сім`ї яких вони згідно закону були, а відтак відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 .

Разом з тим, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 фактично не проживають в спірній квартирі, що підтверджується актом про фактичне проживання (не проживання) від 21.04.2021 року, складеними КП «Червонограджитлокомунсервіс» (а.с. 12).

Згідно зі статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі статтею 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, що знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватися жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи як члена своєї сім`ї.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 537/2210/18, провадження № 61-19233св19.

Оскільки право власності ОСОБА_4 , членом сім`ї якого були відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на квартиру АДРЕСА_1 припинилося у зв`язку з відчуженням ним даного нерухомого майна позивачу, беручи до уваги те, що, залишаючись зареєстрованими в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , яка є сторонньою для відповідачів особою, позивачу чиняться перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй на праві власності житловим приміщенням, чим порушуються її права, як власника вищезазначеної квартири, суд вважає підставними позовні вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні нею правомочностей власника шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , відтак позов підлягає задоволенню.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ).

Повний текст рішення складено 14.01.2022 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська