ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м.Суми

Справа №574/613/19

Номер провадження 22-ц/816/97/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Міненка Сергія Анатолійовича на заочне рішення Буринського районного суду Сумської області від 19 вересня 2019 року в складі судді Куцан В.М. ухвалене в м. Буринь,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року звернувшись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.12.2010 року в розмірі 13303,36 грн та судові витрати у розмірі 1921,00 грн..

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, згідно заяви б/н від 24.12.2010 року отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із погашенням заборгованості за кредитом та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на строк, визначених «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку». Однак взяті на себе зобов`язання він не виконує та має заборгованість станом на 10.04.2019 року в сумі 13303 грн. 36 коп., з яких 3158 грн. 87 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7384 грн. 81 коп. заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 1650 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 609 грн. 68 коп. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням рішення Буринського районного суду Сумської області від 19 вересня 2019 року позов задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24 грудня 2010 року, станом на 10.04.2019 року, в розмірі 13303 грн. 36 коп. та в рахунок повернення сплачених судових витрат - 1921 грн. компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі було досягнуто домовленості у належній формі щодо істотних умов кредитного договору, тому банк має право на стягнення заборгованості по кредиту у заявленому розмірі.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.11.2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Міненка С.А. про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

При цьому вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт того, що саме надані ним умови є складовою кредитного договору і що саме ці умови відповідач мав на увазі, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. При цьому позивач не довів, що сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично сплачених відповідачем коштів, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту також є необґрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» до апеляційного суду не надало.

Сторони до суду не прибули, проте були належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи, що 24.12.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 10-11).

Крім того, при укладенні кредитного договору - 24.12.2010 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить істотні умови кредитування, а саме: розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами - 3,0 % у місяць, визначено порядок щомісячної сплати платежів, нарахування та розмір комісії, а також пені, яка обраховується наступним чином: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн, та штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше ніж на 30 днів у розмірі 500,00 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Також довідкою передбачено нарахування щомісячних платежів ( які включають плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) -7 %від заборгованості, але не менше 50 грн и не більше залишку заборгованості. Крім того, за отримання балансу на чек у банкоматах в розмірі 0,95 грн та комісія за безготівковий платіж в системі Приват24 в розмірі 3% від суми операції (а.с. 11).

Додані банком до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг відповідачем не підписані (а.с. 12-26).

Користування ОСОБА_1 , кредитними коштами підтверджується представленими банком розрахунками заборгованості за період з 01.03.2011 року по 10.04.2019 року (а.с.4-9)

Згідно розрахунку за період з 01.11.2015 станом на 10.04.2019 року кредитна заборгованістьі складає 13303,36 грн, з яких: 0 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3158 грн. 87 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 7384 грн. 81 коп. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 1650 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 609 грн. 68 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.9).

За даними наданих розрахунків відповідач в останнє використовував кредитні кошти на свої споживчі цілі 08.09.2017 року в сумі 149,50 грн., а 22.12.2017р. ним вчинено останній платіж в рахунок повернення кредитних коштів 200 грн.

Позов надійшов до суду 10.05.2019 року і станом на час звернення до суду заборгованість поза межами трирічного строку позовної давності, станом на 09.05.2016 року складала 1880 грн., в т.ч. 1880 грн. - це заборгованість по тілу кредиту, що утворилася поза межами строку позовної давності.

Станом на 14.05.2016 року у відповідача утворилася заборгованість в межах строків позовної давності, а саме: 2,46 грн. сума нарахованих відсотків, та 200 грн. кредитних коштів, які відповідач списав з карткового рахунку 14.05.2016р. Отже, станом на 14.05.2016 р. заборгованість по тілу кредиту становила 200 грн. і по відсотках - 2,46 грн.

Починаючи з 14.05.2016 року відповідач використав 10983 грн. 48 коп. кредитних коштів, проте за період з 14.05.2016 по 10.04.2019 відповідачем було сплачено 12410 грн. 41 грн. Також, позивачем було нараховано відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 2340 грн. 53 коп.

24.05.2019 місцевий суд відкрив провадження у справі і призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15.07.2019 о 10 год. дані про направлення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви матеріали справи не містять.

У зв`язку із перебування судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 19.09.2019 р. о 10 год., про що відповідачу була направлена повістка про виклик до суду, але лист повернуто через закінчення терміну зберігання.

19.09.2019 місцевий суд при відсутності сторін та належного повідомлення відповідача про час проведення судового засідання, ухвалив заочне рішення, яким позов задовольнив у повному обсязі.

Заява відповідача про перегляд заочного рішення, де він порушив питання застосування позовної давності і вказував на необґрунтоване збільшення банком тіла кредиту за рахунок відсотків, ухвалою цього суду від 02.11.2021р. залишена без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що заява відповідача викладена у апеляційній скарзі про застосування позовної давності підлягає задоволенню в силу ст. 267 ЦК України, бо відповідач не був належним чином обізнаний про час проведення судового засідання і позбавлений можливості у повні мірі здійснити захист від заявлених до нього вимог поза межами строку позовної давності.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює фінансова установа, в даному випадку ПриватБанк.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтями 610 , 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 267 цього Кодексу визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем зроблено заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то вимоги банку щодо стягнення кредитної заборгованості, яка нарахована станом на 09.05.2016 ріку, в тому числі нараховані суми неустойки не підлягають задоволенню через сплив позовної давності.

Щодо стягнення боргу за кредитним договором, яка утворилася в період з 14.05.16 по 10.04.19, то колегія суддів зазначає, що відповідачем у цей період було використано кредитних коштів в розмірі 10983 грн 48 коп., проте на його картковий рахунок були сплачені кошти у розмірі 12410 грн. 41 коп., що на 1426 грн. 93 коп. є більше ніж ним було використано (12410,41-10983,48).

Таким чином, сплачена відповідачем грошова сума покриває його боргові зобов`язання за тілом кредиту станом на 10.04.2019р.

Щодо вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З умов підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна 30 днів пільгового періоду» вбачається, що базова відсоткова ставка в місяць становить 3 % та нараховується виходячи із залишку непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що аргументи відповідача викладені ним в апеляційній скарзі відносно того, що позивачем неправомірно збільшувалося тіло кредиту заслуговують на увагу.

Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у відповідній колонці «Відсотки погашені за рахунок кредиту», додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідач отримавши апеляційну скаргу, свій відзив до суду не надав, доводи відповідача відносно збільшення суми фактично отриманих ним грошових за рахунок включення до сум заборгованості сум нарахованих відсотків не спростував. Крім того, заявивши позовні вимоги до відповідача, позивач не надав до суду розрахунок заявлених до стягнення сум заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, в судове засідання представник позивача також не прибув.

За таких обставин, враховуючи відсутність розрахунку заявлених до стягнення сум відсотків, що нараховані саме на тіло кредитної заборгованості в межах позовної давності, колегія суддів позбавлена можливості самостійного їх обрахунку та встановлення обґрунтованості заявлених позовних вимог в цій частині.

Що стосується заявленої до стягнення банком неустойки за період з 14.05.2016 по 10.04.2019 року, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що неустойка є цивільно - правовою відповідальністю особи за невиконання покладених на неї зобов`язань.

Цивільно - правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин тому не можливе одночасне застосування штрафу і пені за одне й те саме порушення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, та Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 2-2171/11.

Відповідно до п. 3 ст. 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, керуючись принципами розумності, справедливості та добросовісності, колегія суддів визнає за можливе стягнути з відповідача на користь відповідача неустойку у вигляді штрафу.

За умовами підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна 30 днів пільгового періоду» розмір штрафу складається з 500 грн. фіксованої суми та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій»

Враховуючи, що відповідачем дійсно порушувалися строки сплати заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.12.2012 року, проте колегією суддів було встановлено, що заборгованість за комісією у відповідача відсутня, а заявлений ним до стягнення розмір заборгованості за відсотками, останнім доведено належними та допустимими доказами не було, крім того, апеляційним судом було встановлено, що заборгованість за отриманими кредитними коштами в межах позовної давності повністю погашається сплаченими відповідачем коштами на картковий рахунок, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 500 грн (фіксована складова), оскільки матеріали справи також не містять доказів розміру встановленого відповідачу кредитного ліміту, що взагалі виключає можливість здійснити обрахунок штрафу у вигляді процентної складової.

За таких обставин враховуючи, що відповідачем було використано кредитні кошти на суму 10983 грн. 48 коп., а також те, що з останнього підлягає стягненню штраф в розмірі 500 грн., то загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 11483 грн. 48 коп. (10983,48+500). Разом з тим, відповідачем було сплачено на його картковий рахунок за період з 14.05.2016 по 10.04.2019 грошові кошти в розмірі 12410 грн. 41 грн., тобто на 926 грн. 93 коп. більше ніж відповідач заборгував позивачу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача

Ураховуючи викладене на підставі ст.376 ЦПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, оскаржене заочне рішення колегія суддів скасовує і ухвалює нове про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд стягує з банка на користь відповідача фактично понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3200 грн. та оплату судового збору в сумі 2881 грн. 50 коп.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Міненка Сергія Анатолійовича задовольнити.

Заочне рішення Буринського районного суду Сумської області від 19 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.12.2010 року відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі 2881 грн. 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3200 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко