Справа № 148/1575/21
Провадження №2/148/88/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах представником - адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем, до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Адвокат Кугутюк О.В. звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яку позивач прийняла. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.05.2021 №751/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Спадкодавець за життя 16.11.2020 на підставі рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 05.11.2020 №271 отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1 . Цього ж дня, через свого представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою про передачу у власність квартири АДРЕСА_2 . При розгляді зави ОСОБА_2 підготовлено проект рішення «Про передачу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у приватну власність громадянина ОСОБА_2 », однак через смерть заявника даний проєкт рішення на розгляд виконавчого комітету Тульчинської міської ради не виносився. Отже за життя спадкодавець розпочав процедуру приватизації, яку не зміг завершити через смерть.

Посилаючись на норми ст.ст.1216, 1218 ЦК України, ст..ст.1, 3, ч. 4 ст. 5, 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, а також на правовий висновок ВСУ від 11.12.2013, висловлений у справі № 6-121цс13, представник позивача просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивач та її представник, адвокат Кугутюк О.В., не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від останнього до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольтнити та вирішити питання судових витрат.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надіславши суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Проти позовних вимог заперечцує та просить відмовити в їх задоволенні. Такаж позиція висловлена відповідачем і у відзиві на позов (а.с. 43-46), в якому також зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. А так, як квартира АДРЕСА_2 у власності ОСОБА_2 не перебувала, позивач не має права на її спадкування за законом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.12.1986 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.10.2012 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26.11.2020 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Як вбачається з копії постанови №751/02-31 від 28.05.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Єрмаковій А.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на квартиру по АДРЕСА_4 та гараж чотири «А» № АДРЕСА_5 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно (а.с.10).

Листом Тульчинської міської ради №04-06-2547 від 12.03.2021 адвоката Кугутюка О.В. повідомлено, що заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 розглянуто та підготовлено проєкт рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради «Про передачу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у приватну власність громадянина ОСОБА_2 ». Даний проєкт рішення на розгляд виконавчого комітету Тульчинської міської ради не виносився у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Також судом встановлено, що 16.11.2020 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася з заявою до Тульчинської міської ради про передачу в приватну власність останнього однокімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с. 13).

З копії паспорта ОСОБА_2 та копії довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 12.04.1989 року (а.с.16).

Тульчинською міською радою 16.11.2020 ОСОБА_2 у складі сімї 1 особа видано ордер № 3 на право вселення в однокімнатну квартиру жилою площею 18,4 кв.м, яка складається з однієї кімнати у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.18).

Вказаний вище ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради №271 від 05.11.2020 (а.с.19).

Виконавчим комітетом Тульчинської міської ради підготовлено проєкт «Про передачу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у приватну власність громадянина ОСОБА_2 » (а.с.24).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування, як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян. Вказаним законом встановлені умови та порядок набуття громадянами права власності на квартири, які перебувають у державному (комунальному) житловому фонді.

Згідно ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону та п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009р. (надалі Положення) приватизація державного житлового фонду здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування. Передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

У п. 17-18 Положення вказано, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви, та подає, зокрема, оформлену заяву на приватизацію квартири; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі; документ, що підтверджує невикористання ним житлових: чеків для приватизації державного житлового фонду. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

У постанові від 11 грудня 2013 року справа №6-121 цсі 3 Верховний Суд України зазначив, що у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Відповідно до ч.5 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що у разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві у власність наймачеві.

Судом встановлено, що з заявою про приватизацію спірної квартири спадкодавець ОСОБА_2 звернувся 16.11.2020 року, що свідчить про реалізацію останнім свого права на безоплатну приватизацію спірної квартири та початок процедури приватизації. Разом з тим, також встановлено, що відповідне рішення виконкомом Тульчинської міської ради про передачу у власність ОСОБА_2 спірної квартири прийнято не було. При цьому суд звертає увагу, що місячний строк розгляду заяви про приватизацію виконкомом Тульчинської міської ради не порушено. Крім того, підготовлено проект щодо передачі у власність ОСОБА_2 спірної квартири. Однак саме його смерть 25.11.2020 перешкодила розгляду даного питання.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 1060 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту.

З аналізу вищевикладеного суд доходить висновку, що права власності на спірну квартиру ОСОБА_2 не набув, а отже не вбачає підстав для визнання права власності на неї в порядку спадкування за законом за позивачем. При цьому слід звернути увагу, що оскільки спадкодавець розпочав процедуру приватизації квартири, позивач, як його спадкоємець, має право на завершення приватизації після смерті батька.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем у спірних правовідносинах обрано невірний спосіб захисту порушеного права, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст.4,5,10-13,18,76-81,83,141,258,264,265,273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в її інтересах представником - адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем, до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2022.

Суддя Л.А. Штифурко