Справа номер 473/5932/13-ц Головуючий суду першої інстанції Старжинська О. Є.
Провадження номер 22-ц/812/201/22 Доповідач апеляційного суду Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2021 року, постановлену за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича щодо визначення вартості нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 , зобов`язання провести повторну оцінку об`єкта нерухомості та визнання недійсними результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності,

У С Т А Н О В И В:

15 листопада 2021 року ОСОБА_3 через свого представника подав вищенаведену скаргу на дії державного виконавця Сазонова Д. К., яку обґрунтовував наступним.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 570 500 грн, інфляційні втрати в сумі 69 601 грн, три відсотка річних в сумі 12 097,73 грн, проценти за користування чужими коштами в сумі 27 480 грн та судові витрати в сумі 3441 грн.

Заявник зазначав, що на підставі вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження, під час якого державним виконавцем проведено опис майна та накладено арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .

02 червня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності складено звіт про оцінку зазначеного приміщення, згідно з яким його ринкова вартість становить 1 308 370, 00 грн.

24 вересня 2021 року були проведені електронні торги, під час яких ОСОБА_5 придбав приміщення за початковою ціною майна у сумі 1 112 114,50 грн.

ОСОБА_3 вказував, що про здійснену оцінку майна не був належним чином повідомлений державним виконавцем, оскільки не проживає на території України. Про зміну свого місця проживання повідомляв державного виконавця, зазначаючи, що проживає у Республіці Туреччина.

З проведеною оцінкою він не згоден, оскільки вона була здійснена з порушенням законодавства.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_3 через свого представника просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Д. К. щодо визначення вартості нерухомого майна по АДРЕСА_1 , зобов`язати провести повторну ринкову оцінку цього майна, а також визнати недійсними результати оцінки від 02 червня 2021 року, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Южтрансінвест» у межах виконавчого провадження №56605466 на підставі постанови виконавця від 18.05.2021.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Суд першої інстанції виходив із того, що заявник пропустив строк звернення до суду із скаргою, не навівши поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. Оскільки, ОСОБА_3 знав про те, що державним виконавцем з 2016 року вчиняються дії направлені на оцінку та реалізацію майна, що підтверджується тим, що він періодично оскаржував такі дії, він мав добросовісно користуватися своїми правами, перевіряючи стан виконавчого провадження.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_3 вказував, що декілька років не проживає на території України. Його представником зазначалося про необхідність направлення повідомлень за адресою у Республіці Туреччина. Про те, що було здійснено оцінку, належного йому майна, та його продаж він дізнався від свого представника, який 03 листопада 2021 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

У межах строку, визначеного законодавством, він звернувся зі скаргою на дії державного виконавця.

Учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на те, що явка в судове засідання є правом сторони, справа в суді апеляційної інстанції була переглянута без участі сторін.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, колегією суддів відмовлено у зв`язку з відсутністю для цього підстав, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 570 500 грн, інфляційні втрати в сумі 69 601 грн, три відсотка річних в сумі 12 097,73 грн, проценти за користування чужими коштами в сумі 27 480 грн та судові витрати в сумі 3441 грн.

У порядку примусового виконання рішення суду суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Южтрансінвест» 02.06.2021 складено висновок про те, що ринкова вартість комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 становить 1 308 370 грн.

24 червня 2021 року головним державним виконавцем Сазоновим Д. К. складено повідомлення про оцінку вказаного майна, яке направлено ОСОБА_3 на адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Поштові повідомлення з зазначених адрес були повернуті державному виконавцю у зв`язку з закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата.

24 вересня 2021 року комплекс будівель та споруд по АДРЕСА_1 був проданий на торгах за 1 112 114,50 грн.

06 жовтня 2021 року головним державним виконавцем Сазоновим Д. К. складено акт про проведені електронні торги, з якого випливає, що переможцем торгів визнано ОСОБА_5 .

З заяв представника ОСОБА_6 за квітень та серпень 2019 року вбачається, що представник попереджав органи державної виконавчої служби України про зміну її клієнтом місця проживання з України на Республіку Туреччина.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території Республіки Туреччини, склав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_7 бути його представником з усіх питань, у тому числі в органах державної виконавчої служби України.

03 листопада 2021 року вказаний представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором позики.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Норми статей 123, 124, 126 ЦПК України передбачають, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява №39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява №15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява №23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_8 без розгляду є помилковим.

Згідно з вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, серед іншого, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Досліджені судом докази не підтверджують факту отримання боржником повідомлення державного виконавця про оцінку його майна від 24.06.2021 за місцем його проживання.

З вказаною оцінкою представник ОСОБА_8 ознайомився 03 листопада 2021 року. Скаргу було подано 15 листопада 2021 року, що згідно з вимогами статті 124 ЦПК України є поданням скарги у належний строк.

За такого оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до районного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2021 року скасувати, а справу направити до цього суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.