Провадження № 2/127/3004/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2022 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвійчук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вище вказана цивільна справа.
На адресу суду відповідач надав заяву, з якої вбачається, що він не ухиляється від своїх батьківських обов`язків, а тому розуміє, що відпочинок з метою оздоровлення за кордоном дитині необхідний. Відповідно, ним безперешкодно надавались дозволи на виїзд дитини з метою відпочинку, в тому числі на період, який позивач просить у прохальній частині позовної заяви. Надав відповідні докази.
В судове засіданні сторони по справі не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно на належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено.
Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Саме такий висновок, викладений Верховний Судом в постанові від 03 травня 2018 року в справі №404/251/17.
При цьому суд звертає увагу, що норми ЦПК України не визначається момент, на який має бути відсутній предмет спору, аби суд міг закрити провадження у справі.
Аналіз положень ст.255 ЦПК України свідчить про те, що відсутність предмета спору як підстава закриття провадження у справі може означати як те, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову до суду, проте суду та/або позивачу про це не було відомо на момент відкриття провадження у справі, так і те, що предмет спору припинив своє існування після відкриття провадження на будь-якій стадії цивільного процесу.
Предметом спору є суб`єктивні права, свободи, інтереси, щодо яких виник конфлікт або певний матеріальний об`єкт, з приводу якого виник спір.
Між сторонами в цій справі виник спір щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.
Відповідач в своїй заяві вказує на відсутність спору, оскільки ним надано згоду на тимчасову поїздку за кордон до Турецької Республіки, з метою відпочинку, в період з 20.08.2021 року по 20.09.2021 року, малолітній дочці ОСОБА_4 , що є предметом спору, суду надано відповідні докази.
Тому, між сторонами відсутні неврегульовані питання щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, а тому суд дійшов висновку про закриття провадження в справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий сбір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання в наявності підстав для повернення ОСОБА_2 судового збору в розмірі 908, 00 гривень, сплачених при зверненні до суду.
Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - закрити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Жмудь