Справа № 522/1792/22
Провадження № 2/522/2929/22
УХВАЛА

27 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним (протиправним) та скасування висновку органу опіки та піклування № 01-11/1431/2вих від 30.09.2020.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: зупинення дії висновку органу опіки та піклування Приморського районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2020 № 01-11/1431/2вих про визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей; заборони відповідачу надавати висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2020 № 01-11/1431/2вих про визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей будь-кому і будь-куди; заборони іншим, будь-яким особам надавати та використовувати висновок органу опіки та піклування Приморського районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2020 № 01-11/1431/2вих про визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей будь-кому та будь-де.

В обрунтування заяви зазначає, що на даний час в судах на розгляді одночасно перебувають дві справи: № 522/10052/21 за його позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та № 501/4429/20 про позбавлення батьківських прав. Вважає, що у разі незупинення дії висновку органу опіки та піклування № 01-11/1431/2вих від 30.09.2020, він може бути також незаконно використаний у цих справах як документ (або доказ), що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав, свобод та інтересів дітей, а також і його прав і свобод як позивача. Також указує, що цей висновок може незаконно потрапити до відповідних судів та інших установ і бути незаконно використаним у згаданих справах як документ (або доказ).

Статтею 151 ЦК України визначено вимоги до заяви про забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Звертаючись до суду з даною заявою заявник просить звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3, пп. ґ п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки він діє в інтересах малолітніх дітей та на захист їхніх прав, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки предметом позову є захист сімейних прав та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку зі зверненням його із заявою щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно з пп. ґ п. 2, 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, якщо позивачем є особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що суд, вирішуючи питання, зокрема, щодо звільнення від сплати судового збору, враховує майновий стан сторони.

Втім визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Проте, заявником не зазначено та не надано жодних доказів на підтвердження свого майнового стану.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Однак, аргумент заявника про те, що на цій підставі він звільнений від сплати судового збору за подання даної заяви, не може бути прийнятий до уваги, оскільки така заява подана ним з метою вжиття заходів забезпечення позову, з яким він звернувся до суду, також ці твердження підлягають перевірці під час розгляду справи за поданим позовом.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які захищають у суді права та інтереси інших осіб відповідно до статті 56 ЦПК України, за умови, якщо останні мають пільги щодо сплати судового збору відповідно до законодавства.

Представництво інтересів іншої особи у суді відповідно до частини першої статті 59 ЦПК України не є підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки закон не звільняє батьків, які звертаються до суду від сплати судового збору, за виключенням батьків дітей, пільги для яких встановлені пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Такий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 29.05.2019 в справі № 640/109/19, ухвалі Верховного Суду від 15.01.2018 в справі № 607/1046/17, постанові Верховного Суду від 13.06.2018 в справі № 367/5983/16-ц, ухвалі Верховного Суду від 22.11.2018 в справі № 754/16008/17.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що заявник звільнений від сплати судового збору також на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, оскільки заявником до заяви не додано доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, заява є такою, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України та підлягає поверненню заявникові на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена