ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 січня 2022 року м. Чернівці Справа № 727/4890/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2021 року позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, якою оскаржують рішення в частині первісного так і зустрічного позовів, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якої вказують, що при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення не були присутні, копію рішення отримали засобами поштового зв`язку 21.12.2021 року, апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 19.01.2022 року.

Також, апелянтами подано заяву про відстрочення сплати судового збору та його зменшення, в обґрунтування якої вказують ціну позову та зазначають, що їх майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір повністю, оскільки вони не працюють, єдиний дохід складає пенсія, що в сукупності складає приблизно 13 000 грн на місяць.

У зв`язку з викладеним просять відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у цій справі та зменшити його розмір до одного прожиткового мінімуму.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

За правилами ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами 1-2 ст.354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом Провадження 22-ц/822/148/22

п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що вступна та резолютивна частини рішення були проголошені 30.11.2021 року (т.3 а.с.144), повний текст виготовлено 10 грудня 2021 року (т.3 а.с.147-154), а копію рішення апелянтами отримано 21 грудня 2021 року (т.3 а.с.179), саму апеляційну скаргу подано до суду 19 січня 2022 року, тобто в передбачений ст.354 ЦПК України строк.

Інших відомостей, які б спростовували наведені доводи, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в обґрунтування клопотання причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення у цій справі слід визнати поважними та такими, що підтверджені матеріалами справи, і поновити апелянтам вказаний процесуальний строк.

Що стосується вирішення заяви про відстрочення та зменшення суми судового збору, то суд апеляційної інстанції вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В силу ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено ЗУ «Про судовий збір».

Статтею 8 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно п.21 Постанови №10 від 17.10.2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо в апеляційному або касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

В силу п.29 вказаної Постанови єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Сторона, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положення ЗУ «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

ВП ВС у постанові від 14 січня 2021 року по справі 0940/2276/18 зробила висновок, що з аналізу ст.8 ЗУ «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію суд, враховуючи майновий стан сторони, може…., тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в ст.5 ЗУ «Про судовий збір», або предметом спору не охопленим вказаною статтею, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Разом із тим, ВС у постанові від 30 березня 2021 року у справі 338/158/19 зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України і ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо рухомого та нерухомого майна, ціна якого в загальному складає 2 602 801,34 грн.

Так, апелянтами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підтвердження свого майнового стану надано довідки про доходи №664710, з якої вбачається, що пенсія за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року складає 48 436,08 грн, та №361744, з якої вбачається, що пенсія за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року складає 57754,24 грн - відповідно.

Суд апеляційної інстанції вважає, що подані довідки про доходи не є беззаперечними і достатніми доказами скрутного майнового стану апелянтів та не підтверджують достовірність тієї обставини, що вони не можуть сплатити судовий збір, оскільки заявники не надали доказів про наявність чи відсутність інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними, у зв`язку з чим заява про відстрочення сплати судового збору та його зменшення за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Також, апеляційна скарга не відповідає вимогам п.7 ч.2 ст.356 ЦПК У країни, яка визначає, що в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання особи, яка подала скаргу, однак з прохальної частини апеляційної скарги не зрозуміло, що саме має зробити суд апеляційної інстанції з рішенням в частині первісного позову.

Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при подачі позову судовий збір мав бути сплачений в розмірі 10 510 грн (граничний розмір).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду має складати 150 відсотків ставки, що підлягало сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи наведене апелянту необхідно здійснити оплату судового збору в розмірі 15765 грн за наступними реквізитами: рахунок: UA0024405; отримувач коштів Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, банк отримувача коштів Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101 призначення платежу судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, назва суду Чернівецький апеляційний суд.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху з наданням строку п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення зазначених вище недоліків, подавши до апеляційного суду оригінал документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, уточнити прохальну частину скарги.

Керуючись ст.8 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.127, 136, 185, 354, 356-357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити апелянтам строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2021 року.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відстрочку сплати судового збору до ухвалення рішення у цій справі та зменшення його розміру до одного прожиткового мінімуму за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2021 року залишити без руху.

Для усунення недоліків надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали, про що повідомити апелянтів.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Лисак І.Н.

Височанська Н.К.

Ливтнюк І.М.