Дата документу 14.01.2022 Справа № 335/4597/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/4597/19 Головуючий у 1 інстанції Геєць Ю.В.
Провадження №22ц/807/77/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року по справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

В обґрунтування своїх вимог КП «Водоканал» зазначало, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 , яка користується послугами КП «Водоканал», проте оплату за послуги підприємства здійснює не в повному обсязі. У зв`язку з наведеним, за період з 01 квітня 2007 року по 31 січня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 21102,34 грн.

КП «Водоканал» також зазначили, що ОСОБА_1 не зверталася з питання переоформлення особистого рахунку, в розрахунку заборгованості вказано, що особистий рахунок № НОМЕР_1 оформлено на ім`я ОСОБА_2 .

Посилаючись на вищенаведені обставини, КП «Водоканал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь борг у розмірі 21102,34 грн. за спожиту воду і послуги водовідведення та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованість за надані послуги з 01 квітня 2007 року по 31 січня 2019 року в сумі 21102,34 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2021 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 20 серпня 2019 року. Задоволено заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2019 року у справі за позовом КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2019 року у справі за позовом КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення скасовано.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2007 року по 25 квітня 2016 року, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строків позовної давності за вказаний період, оскільки з позовом КП «Водоканал» звернулось 25 квітня 2019 року.

Залишаючи без задоволення вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у період з 25 травня 2016 року по 31 січня 2019 року, суд першої інстанції керувався тим, що зазначена заборгованість виникла у зв`язку з нарахуванням оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку холодної води, що суперечить пункту 10 Правил № 630. При цьому, судом зазначено, що підстав для проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки за адресою: АДРЕСА_1 позивачем не наведено.

На вказане рішення, КП «Водоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року, та ухвалити нове яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги КП «Водоканал» зазначає, що окрім їх обов`язку щодо періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, Правилами надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 також встановлено обов`язок споживача забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця. При цьому, працівники КП «Водоканал» неодноразово намагались отримати доступ для зняття контрольних показань квартирного обліку води та для оформлення направлення його на повірку. Проте, споживачем не було надано доступу представнику КП «Водоканал» до засобу вимірювальної техніки, що знаходиться в квартирі споживача, дати для демонтажу засобу обліку води для його демонтажу узгоджено не було.

З огляду на те, що положеннями ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» використовувати не повірені засоби вимірювальної техніки не допускається, з 09 вересня 2016 року прилад обліку холодної води було знято з абонентського обліку КП «Водоканал» та нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 почало здійснюватись на чотири зареєстровані особи відповідно до питомих норм водоспоживання, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради, за послугу централізованою водовідведення від гарячого водопостачання здійснюються на підставі інформації Концерну МТМ» про обсяги споживання гарячої води.

Додатковим підтвердженням того, що нарахування КП «Водоканал» здійснює вірно є також здійснена перевірка дій КП «Водоканал» ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, яка здійснена на підставі звернення ОСОБА_1 . За результатами даної перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства був складений акт № 104/7 від 10 лютого 2021 року про відсутність порушень вимог законодавства. Вказаний акт наявний в матеріалах справи, проте судом першої інстанції залишений без уваги.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 229/1539/17 та на постанову від 13 травня 2021 року по справі № 521/6670/18 від 29 квітня 2020 року, КП «Водоканал» вважають помилковими, оскільки у вказаних справи встановлені відмінні від цієї справи правовідносини та обставини. Так,відповідно до змісту постанови від 27 березня 2019 року предметом розгляду був позов споживача до виконавця послуг щодо зобов`язання здійснити за свій рахунок повірку засобу обліку, поновлення його на обліку, зобов`язання здійснити перерахунок за показниками засобу обліку тощо. Натомість, КП «Водоканал» не відмовляло ОСОБА_1 у здійсненні повірки ЗВТ, а навпаки, намагалося здійснити ці дії у встановленому законом порядку. Крім цього, ОСОБА_1 не подавала показання засобу обліку води до КП «Водоканал».

Таким чином, КП «Водоканал» вважають, що відмовивши в позовних вимогах в повному обсязі, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_1 від обов`язку оплачувати отримані послуги та від відповідальності за несплату нарахованої за період з 01 квітня 2007 року по 31 січня 2019 року заборгованості у розмірі 21102,34 грн.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 просить залишити її без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року без змін. Відповідач зазначає, що у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 викладено правовий висновок про те, що саме виконавець послуг з централізованого водопостачання та водовідведення несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Така ж позиція суду висвітлена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 233/4620/17 та у Постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 401/1066/17. Окрім цього, вказані висновки кореспондується з нормами ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», зокрема абз. З ч. 4 ст. 17, де зазначено, що відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Отже, законодавство в сфері житлово-комунальних послуг не передбачає відповідальності споживача за прострочення проведення повірки засобів вимірювальної техніки. Непроведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг.

Щодо твердження КП «Водоканал» про те, що вони не відмовляли ОСОБА_1 у здійсненню повірки, ОСОБА_1 зазначає, що неодноразово зверталася до КП «Водоканал» з проханням проведення повірки лічильника, однак на звернення відреаговано не було. У зв`язку з неможливістю отримати послуги щодо повірки засобу обліку води від КП «Водоканал», ОСОБА_1 в травні 2019 р. звернулася до ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», щодо проведення повірки лічильника холодної води типу КВ-15 (заводський № 147137). Вказані дії підтверджуються актом виконаних робіт з виконання вимірювань для метрологічної повірки від 21 травня 2019 року та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 22 травня 2019 року № 2-30, копії яких наявні в матеріалах справи. Таким чином, можна зробити висновок, що лічильник увесь час до здійснення повірки 21 травня 2019 року був справний. За таких обставин, КП «Водоканал» не мав права нараховувати послуги з централізованого постачання та водовідведення відповідно до питомих норм водоспоживання. Оскільки заборгованість за водопостачання холодної води і водовідведення виникла у зв`язку з нарахуванням оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку холодної води, що суперечить нормам Правил № 630, слід зробити висновок про правомірність прийнятого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя рішення від 13 травня 2021 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, встановлено судом першої інстанції та визнається учасниками справи, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Водоканал» (а.с. 7, 10, 16).

Згідно з розрахунком суми заборгованості, відповідач має заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2007 року по 31 січня 2019 року у розмірі 21102,34 грн. (а.с. 4-6).

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253, 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 37).

КП «Водоканал» було обізнано, що відповідач протягом тривалого часу не здійснювала оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти.

З вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01 квітня 2007 року по 31 січня 2019 року КП «Водоканал» звернулось до суду 25 квітня 2019 року (а.с. 3).

Доказів вчинення ОСОБА_1 дій, що свідчить про визнання нею свого боргу за послуги з водопостачання та водовідведення, матеріали справи не містять, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності щодо цих вимог.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01 квітня 2007 року по 25 квітня 2016 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла у період з 25 травня 2016 року по 31 січня 2019 року, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин другої, третьої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» 1998 року у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповіркові інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повiрку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що саме КП «Водоканал» як виконавець послуг з централізованого водопостачання та водовідведення несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку відповідача, його обслуговування і ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Відповідні вимоги щодо застосування норм матеріального права викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17.

Отже, до моменту прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» було передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло- газо- і водопостачання.

Разом з тим, з набранням чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення і обслуговування засобів обліку.

Так, вказаним Законом було внесено зміни до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 17 цього Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», від 22 червня 2017 року № 2119-VIII.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 6 і 10 частини 1 статті1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів.

Таким чином, з 02 серпня 2017 року повірка лічильників води повинна проводитися за рахунок споживача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заборгованість ОСОБА_1 у період з 25 травня 2016 року по 31 січня 2019 року виникла у зв`язку з нарахуванням оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку холодної води, що суперечить пункту 10 Правил № 630.

При цьому, судом першої інстанції також залишено поза увагою, що в матеріалах справи містяться повідомлення КП «Водоканал» від 09 серпня 2016 року, направлені на адресу ОСОБА_1 про забезпечення допуску представнику суб`єкту господарювання для демонтажу приладу обліку з метою виконання повірки. В повідомлення також міститься попередження, що у разі не забезпечення допуску до засобу(ів) вимірювальної техніки з 09 вересня 2016 року нарахування по особовому рахунку буде проводитись за нормою водоспоживання, затвердженого рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28 листопада 2014 року за № 474, 0,355 м3 на добу з розрахунку на 1 особу (а.с. 52, 53).

Факт направлення на адресу ОСОБА_1 вказаних повідомлень підтверджується списком згрупованих поштових відправлень (а.с. 55, 56).

З акту технічного обслуговування водопроводу за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що при відвідуванні вказаної квартири для демонтажу приладу обліку з метою виконання повірки двері ніхто не відчинив. Доступ до приладу обліку надано не було (а.с. 54).

При цьому, п.п. 2 п. 30 Правил № 630, в редакції станом на вересень 2016 року встановлено, що споживач зобов`язаний забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» дозволяється застосовувати лічильник, якщо він пройшов повірку. Тобто, застосування лічильника у разі не проходження чергової повірки заборонено законом.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що КП «Водоканал» безпідставно нараховував оплату за послуги водопостачання холодної води і водовідведення згідно з діючими нормативами споживання, оскільки доступ для проведення своєчасної повірки лічильника не було забезпечено саме внаслідок дій (бездіяльності) ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів на підтвердження звернення ОСОБА_1 до КП «Водоканал» з метою проведення повірки лічильника, матеріали справи не містять.

Натомість, 21 травня 2019 року ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за замовленням ОСОБА_1 проведено повірку лічильника холодної води типу КВ-15 (заводський № 147137) (а.с. 67, 68).

За результатами вищевказаної повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 3580 (а.с. 69).

З акту Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, який складений за результатами звернення ОСОБА_1 та проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання КП «Водоканал» у сфері захисту прав споживачів, порушень вимог законодавства КП «Водоканал» не встановлено (а.с. 82-87).

Відповідно до пункту 20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Крім вищенаведеного, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що оплата за послуги з водопостачання холодної води і водовідведення повинна їй нараховуватись згідно показників засобів обліку, жодних відомостей про такі показання, та їх надання виконавцю послуг, до суду не надала. З позовом про зобов`язання КП «Водоканал» здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням показань лічильника ОСОБА_1 не зверталась.

Стаття 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані КП «Водоканал» послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, нараховану у період з травня 2016 року по січень 2019 року включно, яка згідно розрахунку заборгованості дорівнює 10492,02 грн.

Отже, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 10492,02 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, визначених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України КП «Водоканал» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви пропорційно до задоволених вимог (49,71%) у розмірі 955,11 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1432,67 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2387,78 грн.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року у цій справі скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у період з у період з травня 2016 року по січень 2019 року включно, у розмірі 10492 (десять тисяч чотириста дев`яності дві) гривні 02 копійки.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.»

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» витрати на оплату судового збору у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 78 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 14 січня 2022 року.

Головуючий:

Судді: