Єдиний унікальний номер 226/1936/21
Номер провадження 22-ц/804/123/22
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року

м. Бахмут

справа № 226/1936/21

провадження № 22-ц/804/123/22

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладух О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 226/1936/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 08 вересня 2021 року (суддя Клепка Л.І.), ухваленого в приміщенні Димитровського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 13 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з ОСОБА_2 він перебуває у шлюбі з 07.02.1975 року. Від шлюбу мають двох дорослих дітей. В травні 2021 через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного їх спільне життя стало нестерпним, і вони шлюбно-сімейні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи на те, що вони з відповідачкою стали зовсім чужими людьми, що їх шлюб існує лише формально та що примирення між ними неможливе, позивач просив суд їх шлюб розірвати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 08 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 07 лютого 1975 року Великоостровською сільською радою Хмельницького району Вінницької області за актовим записом № 2, розірвано. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судове рішення мотивоване тим, що характер встановлених судом взаємовідносин подружжя не свідчить про можливість їх примирення і збереження шлюбу. Не погоджуючись з розірванням шлюбу та заявляючи клопотання про надання максимального строку на примирення, проти чого позивач категорично заперечував, відповідачка не навела жодної обставини на предмет підтвердження такої можливості, не зазначила, яких заходів та кроків, направлених на примирення і збереження сім`ї, вона намагається вжити, а тому шлюб підлягає розірванню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідачка ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не мав реального і дійсного наміру на припинення шлюбу, а його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу викликано саме безпідставною образою позивача на її дії щодо звернення відповідача з заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатним та встановлення опіки. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні її клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 226/1875/21. На думку відповідачки, суд першої інстанції також безпідставно відмовив в її клопотанні про надання строку для примирення, що призвело до передчасного неправильного рішення про задоволення позову і розірвання між ними шлюбу. Крім того, судом першої інстанції в порушення норм матеріального права не було використано і вчинено інших обов`язкових для суду в цій категорії справ, всіх можливих заходів для примирення подружжя.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На думку позивача, судом першої інстанції з`ясовані всі обставини справи, а судове рішення є законним, обґрунтованим та таким, що не має порушень норм процесуального права відповідно до статті 376 ЦПК України, на які посилається відповідач.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлени належним чином.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 лютого 1975 року Великоостровською сільською радою Хмельницького району Вінницької області, актовий запис № 2. Зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою розірвання шлюбу позивач зазначає неможливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що характер встановлених судом взаємовідносин подружжя не свідчить про можливість їх примирення і збереження шлюбу. Не погоджуючись з розірванням шлюбу та заявляючи клопотання про надання максимального строку на примирення, проти чого позивач категорично заперечував, відповідачка не навела жодної обставини на предмет підтвердження такої можливості, не зазначила, яких заходів та кроків, направлених на примирення і збереження сім`ї, вона намагається вжити, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 56 СК України передбачає право дружини та чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Зокрема, за частинами 3, 4 цієї статті, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Встановивши фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та те, що примирення неможливо, а подальше перебування в шлюбі призведе до порушення прав позивача та принципу добровільності шлюбу, колегія суддів вважає, що, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами.

Стосовно доводів скаржника про незастосування судом першої інстанції статті 111 СК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Відповідно до частини 7 статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене частиною 1 статті 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Таким чином, з вищезазначеного випливає, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Крім того ОСОБА_1 зазначав про неможливість примирення та відновлення сімейних стосунків, оскільки нерозірваний шлюб буде порушувати його особисті інтереси.

Колегія суддів вважає, що надання такого строку буде порушувати засади, встановлені в статті 51 Конституції України та статті 24 СК України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про розірвання шлюбу в липні 2021 року. За цей час відповідачка могла вжити заходи для примирення із позивачем, однак доказів вжиття таких заходів суду не надано.

ОСОБА_2 , посилаючись на справу за її заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатним та встановлення опіки, не вказала об`єктивних обставин, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що розгляд справи про визнання особи недієздатною, виключає можливість розгляду справи про розірвання шлюбу.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . До того ж, інше суперечило б принципу добровільності шлюбу та моральним засадам суспільства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 08 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішенні складено 19 січня 2022 року.

Головуючий О.О. Тимченко