Ухвала

(про залишення позовної заяви без руху)

Справа № 568/52/22

Провадження № 2/568/189/22

28 січня 2022 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до наказу №15 від 24.05.2021 року його було звільнено з посади дорожного робітника філії «Радивилівський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на підставі п.1 ст.40 КЗпП в зв`язку із скороченням чисельності та штату. При звільненні відповідачем всупереч вимог ст..47 КЗпП не було проведено з ним повного розрахунку. За таких обставин, просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку при звільненні. Також просить відстрочити йому сплату судового збору в зв`язку з скрутним матеріальним становищем.

Ознайомившись із поданою заявою, суддя вважає за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ЦПК України) суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України, а саме позовна заява містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, що не підтверджені належними доказами. Позивач ОСОБА_1 вказує, що відповідно до судового наказу Радивилівського районного суду від 13.07.2021 року стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 16033,17 гривень. Станом на день звернення до суду вказаний судовий наказу не виконано. На підтвердження вказаних обставин, позивачем долучено постанову від 16.08.2021 року державного виконавця Радивилівського відділу ДВС в Дубенському районі ЗМУМЮ (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного судового наказу. Також долучено постанову від 01.10.2021 року державного виконавця про передачу виконавчого документу про стягнення заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області ЗМУМЮ (м.Львів). Звернувшись до суду, 25 січня 2022 року, позивач не долучає інформації щодо виконання вказаного судового наказу.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

При подачі позовної заяви ОСОБА_2 не сплачено судовий збір. Позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору в зв`язку з скрутним матеріальним становищем.

Разом з цим, суд звертає увагу, що в розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати може мати місце за виключних обставин.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану.

За таких обставин, належних та достатніх доказів, що в своїй сукупності підтверджують наявність (відсутність) доходів, їх розмір, наявність чи відсутність у власності майна, коштів на банківських рахунках (довідка про доходи, видана податковим органом, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, довідка про перебування на обліку у центрі зайнятості і пошук роботи, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

За таких обставин, суд вважає, що доказів на підтвердження скрутного матеріального становища чи наявності інших обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, позивач суду не надав.

Зважаючи на вищевикладене, вказане клопотання позивача не може бути задоволене судом, оскільки є необґрунтованим.

Зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача, яка потребує судового захисту, не є перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Крім того, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до частини 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється, в тому числі з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до вимог статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481,00 гривень.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сума судового збору складає - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач просить стягнути середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, не зазначаючи суму.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову.

У зв`язку з наведеним суд визначає розмір судового збору за вказану позовну вимогу в мінімальному розмірі, що становить 992,40 грн.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Оскільки, позивачем не сплачено судовий збір та до позовної заяви не долучено доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач, за таких обставин, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 185, 258-261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали зазначені недоліки, а саме подання доказів, що підтверджують обставини, на які покликається позивач, сплатити судовий збір у встановленому розмірі та подати до суду відповідні підтверджуючі документи

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В.О. Троцюк