Справа № 310/6614/19
6/310/33/22
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2022 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Зозулі В.Ю.,

державного виконавця Іскра О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердянську подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Іскри О.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з поданням, в якому зазначено, що на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження №61130098 з примусового виконання виконавчого листа № 310/6614/19 виданого 28.01.2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, грошову суму в розмірі 21912,93 грн., у відшкодуванні завданої моральної шкоди суму у розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., а всього стягнути 32912, 93 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Державний виконавець зазначив, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, згідно відповідей наданих на запити до ПФУ, ДФС та МВС 14.02.2020 ( з моменту відкриття виконавчого провадження) та до теперішнього часу дохід боржником не отримується.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що боржник дохід не отримує.

Державним виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, ОСОБА_1 на виклики не з`являється, пояснень не надає.

Також, державним виконавцем зроблено запит до Державної прикордонної служби України, однак до теперішнього часу відповіді на запит щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 не надано.

Державний виконавець вказав, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

В судовому засіданні заявник підтримала подання, просила його задовольнити, з підстав зазначених в поданні.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця врегульовано ч.1, ч.3 ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 ЗУ Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з п.19 ч.2 ст.18 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Інші підстави звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України під час примусового виконання рішення суду чинним законодавством не передбачені.

Судом встановлено на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, що на примусовому виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться зведене виконавче провадження №61130098 з примусового виконання виконавчого листа №310/6614/19 виданого 28.01.2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, грошову суму в розмірі 21912,93 грн., у відшкодуванні завданої моральної шкоди суму у розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., а всього стягнути 32912, 93 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно відповідей, наданих на запити до ПФУ, ДФС та МВС з 14.02.2020 (з моменту відкриття виконавчого провадження) та до теперішнього часу дохід боржником не отримується.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

З`ясовано, що державним виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, копії яких наявні в матеріалах справи, щодо явки до виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, ОСОБА_1 виклики не з`являється, пояснень не надає. При цьому, з копій конвертів, наданих державним виконавцем вбачається, що конверти повернути з відміткою "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній", що не свідчить про обізнаність боржника про виклик державного виконавця.

З`ясовано, що державним виконавцем за місцем проживання боржника, яке зазначено у виконавчому документі, було здійснено виїзд, однак за вказаною адресою боржник не проживає, про що було складено акт державного виконавця від 19.08.2020 року.

Державним виконавцем було зроблено запит щодо проживання за адресою реєстрації боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, 06.10.2020 року отримано відповідь від т.в.о. голови Новоданилівської сільської ради Якимівського району про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований з а вищевказаною адресою, але фактично не проживає.

Разом з тим в матеріалах справи міститься заява стягувача, в якій ним зазначено, що згідно вироку суду від 05.12.2019, місцем проживання боржника ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , але державним виконавцем не перевірено зазначеної адресою на предмет перебування боржника.

Крім того, державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках які відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. На виконання вказаних постанов на адерсу державного виконавця надано відповідь банків України про відсутність відкритих рахунків боржника.

Також державним виконавцем в квітні 2021 року до суду було подано подання про розшук боржника. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду подання задоволено, боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено в розшук. Однак, до теперішнього часу ухвала суду не виконана.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається підтвержень, що боржник взагалі має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Відомості про те, що державним виконавцем було зроблено запит до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо отримання ОСОБА_1 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, також не надано.

Також, державним виконавцем не надано відомостей щодо перетинання кордону України ОСОБА_1 .

Відмовляючи у поданні, суд виходить з того, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а в разі ухилення від їх виконання.

Відповідно до Узагальнення ВСУ судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст.377-1 ЦПК) від 11.10.2016, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Судом встановлено, що у поданні відсутні відомості щодо роз`яснення боржнику його обов`язків; докази на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань; інформація щодо встановлення боржнику строків добровільного виконання зобов`язань за рішенням суду або іншого органу, із якими він достеменно обізнаний.

Відповідно до роз`яснень ВСУ, викладених у листі від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Виконання перелічених вище виконавчих дій з боку державного виконавця не переконує суд, в цьому випадку, в наявності умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за рішенням суду.

У зв`язку із викладеними обставинами, суд дійшов висновку про те, що подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 247, 258-261, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Іскра О.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Білоусова