ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Херсон

Справа №652/697/20

Провадження № 22-ц/819/179/22

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дригваля В.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 02 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позичальнику був відкритий кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 2000,00грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Своїм підписом у заяві позичальник підтвердив, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які опубліковані на сайті банку www.privatbank.ua, складає укладений між сторонами кредитний договір.

Оскільки ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконував, станом на 31 травня 2020 року у позичальника виникла заборгованість в розмірі 103257,27грн., яка складається із заборгованість за кредитом - 491,62 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 97586,69 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 5178,96 грн.

03 грудня 2020 року позивачем на адресу суду першої інстанції подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09 листопада 2020 року становить 6676,12грн. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 491,62грн.; заборгованості за простроченими процентами - 626,89 та заборгованості за пенею у розмірі 5557,61грн.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2020 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 жовтня 2008 року у розмірі 491,62грн., вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2020 року, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В решті рішення суду залишити без змін.

Скарга мотивована тим, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто усіх його істотних умов. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача в угоді.

Підписанням угоди позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що разом становить самостійний кредитний договір

Апелянт вказав, що разом з анкетою-заявою до суду першої інстанції ним надана копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», особисто підписану відповідачем, в якій зазначена: базова процентна ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів виконання грошових зобов`язань за договором, а також розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів.

Ця довідка подана банком до суду разом із позовною заявою, проте суд на неї уваги не звернув, натомість безпідставно вважав вимоги про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою необґрунтованими, пославшись на те, що вони не встановлені умовами договору.

Встановивши, що банк надав відповідачеві кредит, а відповідач його в повному обсязі не повернув, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні процентів по договору, враховуючи, що при укладенні договору процентна ставка була визначена, про що безпосередньо зазначено у тексті анкети-заяви та у довідці про умови кредитування.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

З актового запису №65 від 09 квітня 2021 року Високопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 06 липня 2021 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступників померлого.

Згідно інформації наданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Високопільської селищної ради Херсонської області встановлено, що на час смерті ОСОБА_1 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із сестрою ОСОБА_2 , яку ухвалою Херсонського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступника померлого відповідача.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» - Логвіновська А.А. доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання не сповістила.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00грн., який в подальшому було збільшено до 2000,00грн.,шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості.

Зі змісту цієї заяви встановлено, що відповідач погодився з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає укладений між сторонами договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

До позовної заяви банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку».

У відповідності до умов укладеного з банком договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 були видані кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 зі строком дії перевипущеної картки - до липня 2018 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.10).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 31 травня 2020 року становить 103257,27грн., яка складається з: 491,62грн. - заборгованість за тілом кредиту; 97586,69грн. - заборгованість за процентами; 5178,96грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про зменшення позовних вимог разом з доданим до неї розрахунком заборгованості, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 09 листопада 2020 року становить 6676,12грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 491,62грн.; заборгованості за простроченими процентами - 626,89 та заборгованості за пенею у розмірі 5557,61грн. (а.с.112, 123).

28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій відповідач зазначив, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості здійснений ним 24 березня 2015 року. З позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 03 вересня 2020 року, тобто після спливу строку позовної давності, який сплив до основної вимоги 24 березня 2018 року.

Перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 останньої перевипущеної платіжної картки № НОМЕР_3 встановлено до 07/18, тобто до 31 липня 2018 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 03 вересня 2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 491,62грн., суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. В цій частині рішення суду не оскаржується, а відтак згідно ст.367 ч.1 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, а також пені за порушення строків виконання договірних зобов`язань, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для їх стягнення з відповідача, зважаючи на те, що надані банком анкета-заява, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять даних щодо домовленості сторін договору про їх сплату зокрема, щодо тарифів ПАТ КБ «ПриватБанк» та розміру пені за користування кредитними коштами.

Проте повністю погодитися з висновком суду не можна, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, поза увагою суду залишилося те, що матеріали справи містить довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторони погодили розмір пені та базову процентну ставку за користування кредитом на рівні 1,9% в місяць на залишок заборгованості, з розрахунку 360 днів у році, що становить 22,8% річних. Така ж базова процентна ставка за кредитом зазначена й в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».Довідка та анкета-заява підписані відповідачем по справі (а.с.11, 12).

Таким чином, доведеними перед судом є умови кредитного договору, погодженого сторонами щодо визначення розміру пені та процентної ставки за користування кредитними коштами.

Разом з цим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду необхідній перевірці підлягає проведення банком нарахувань по кожному виду платежів.

Із заяви про зменшення розміру позовних вимог, розрахунку заборгованості наявної станом на 09 листопада 2020 року та апеляційної скарги неможливо встановити ані періоду за який проведено нарахування процентів та пені, ані механізму здійснення таких нарахувань, що унеможливлює для суду апеляційної інстанції здійснення перевірки правильності нарахування банком заборгованості у загальному розмірі 6676,12грн.

Крім цього, матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою сам позивач не врахував раніше поданої ним заяви про зменшення позовних вимог з 103257,27грн. до 6676,12грн., а тому ставить в суді апеляційної інстанції питання про стягнення заборгованості у відповідності до первинно заявлених ним позовних вимог, у зв`язку з чим такі вимоги позбавлені правового обґрунтування, а доводи апеляційної скарги спрямовані на неправильне нарахування заборгованості слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк», колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2020 року без змін, з підстав викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько