Справа № 465/1825/20 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/3155/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю представника Пиця А.А. - Репака В.В. , представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича - Репака Віталія Валерійовича на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, Державного підприємств "СЕТАМ", співвідповідача ОСОБА_6 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство " Універсал Банк" та третя особа, що не заявляє самостійний вимог на стороні позивачів - орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсними електронні торги, проведених 06 березня 2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» за лотом 351484 з продажу квартири АДРЕСА_1 та складений за результатами їх проведення протокол № 468875 від 26 березня 2020 року про проведення електронних торгів і стягнення судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 звернулася в суд з позовною заявою про визнання недійсними електронні торги, проведених 06 березня 2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» за лотом 351484 з продажу квартири АДРЕСА_1 та складений за результатами їх проведення протокол № 468875 від 26 березня 2020 року про проведеня електронних торгів і стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 06 березня 2020р. в межах виконавчого провадження №56658207 з примусового виконання виконавчого листа №2/465/441/15, виданого Франківським районним судом м. Львова, відбулись електронні торги в системі «СЕТАМ» (номер лоту 351484) з продажу належного їй, нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м.

Дана квартира також належала на законному праві користування її, малолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Іншого житла ні вона, ні її донька, не мають.

Зазначала, що враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Проте, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, який є виконавцем у згаданому виконавчому провадженні і відповідачем у справі, без отримання попередньої згоди органів опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна - квартири, право користування якою має малолітня дитина ОСОБА_4 , її, позивачки, донька, незаконно, у порушення пункту 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, 16 травня 2019р. передав пакет документів до ДП «СЕТАМ» для подальшої реалізації квартири.

Звертала увагу на наявність постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020р., в якій вказано про незаконність передачі квартири для реалізації з прилюдних торгів. Таким чином, здійснюючи примусову реалізацію квартири у вигляді проведення електронних торгів 06 березня 2020р., приватний виконавець діяв у спосіб, не передбачений законом, що є підставою для визнання недійсними торгів.

Вказувала, що продаж з торгів квартири позбавляє малолітню дитину ОСОБА_4 права користування зазначеним жилим приміщенням, що фактично є обмеженням права дитини під час вчинення правочину щодо жилих приміщень, яке в силу частини 2 статті 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» є неприпустимим і свідчить що такий продаж суперечить інтересам держави та суспільства, що також є підставою для визнання зазначених торгів недійсними.

З урахуванням зазначених обставини, просила визнати недійсними електронні торги, проведені 06 березня 2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» за лотом 351484 з продажу квартири АДРЕСА_1 та складений за результатами їх проведення протокол № 468875 від 26 березня 2020 року про проведення електронних торгів, та стягнути судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсними електронні торги, проведені 06 березня 2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» за лотом 351484 з продажу квартири АДРЕСА_1 та визнати недійсним складений за результатами їх проведення протокол № 468875 від 26 березня 2020 року.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича (м. Львів, вул. Перфецького, 2а, оф. 256) на користь позивачів ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Стягнуто з Державного підприємства "СЕТАМ" (юридична адреса: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) на користь позивачів ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржили представник Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. - Репак В.В. та Акціонерне товариство «Універсал Банк»

В обґрунтування апеляційної скаргипредставник Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. - Репак В.В. посилається на те, що з довідки місця проживання та склад сім`ї вбачається, що малолітня дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та була зареєстрована в предметі іпотеки значно пізніше, а саме - 24 жовтня 2015 року.

Стверджує, що на час укладення договору іпотеки малолітня дитина не була зареєстрована в квартирі, а відтак не мала права користуватися нею.

Звертає увагу на те, що згідно п. 3.1.9 Іпотечного договору від 15 жовтня 2007 року Іпотекодавець зобов`язаний на час дії даного договору не реєструвати як місце проживання у предметі іпотеки неповнолітніх дітей та осіб пенсійного віку.

Вважає, що реєстрація дитини в предметі іпотеки була здійснена свідомо, з метою ухилення від виконання судового рішення.

Стверджує, що спірне приміщення використовується як офіс туристичної агенції значний період часу, а тому зазначає, що фізично дитина у спірній квартирі не проживає.

Посилається на те, що сама по собі відсутність попереднього дозволу органу опіки та піклування не є безумовною підставою для визнання недійсним правочину щодо нерухомого майна, право користування яким мають діти.

Крім цього, посилається на те, що позивачем не надано судових рішень на підтвердження визнання дій виконавця у рамках даного виконавчого провадження неправомірними.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Універсал Банк» посилається на те, що з довідки з місця проживання та склад сім`ї, що долучена до матеріалів справи самими позивачами вбачається, що малолітня дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та була зареєстрована в спірній квартирі, яка є предметом іпотеки значно пізніше, а саме 24 жовтня 2015 року, тобто на час укладення договору іпотеки малолітня дитина не була зареєстрована у квартирі.

Також вказує, що згідно п. 3.1.9. Іпотечного договору від 15 липня 2007 року іпотекодавець зобов`язаний на час дії даного договору не реєструвати як місце проживання у предметі іпотеки неповнолітніх дітей та осіб пенсійного віку.

На думку скаржника реєстрація дитини в предметі іпотеки була здійснена ОСОБА_3 свідомо, з метою ухилення від виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 квітня 23015 року.

Крім цього зазначає, що підставою для визнання недійсним правочину щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник АТ «Універсал Банк» не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської областіПиця А.А. - Репака В.В. на підтримання доводів апеляційних скарг, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на їх заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської областіПиця А.А. - Репака В.В. та АТ «Універсал Банк» слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівскьої області Пиць А.А. перебуває виконавче провадження №56658207 з примусового виконання виконавчого листа №2/465/441/15 виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року №24/160-07К в розмірі 206 077,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 6 226 620,96 гривень.

02 липня 2018 року приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В рамках вказаного провадження приватним виконавцем було проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 та перебуває в іпотеці ПАТ «Універсал Банк» згідно договору іпотеки зареєстрованого в реєстрі за №2812 від 15 жовтня 2017 року.

Однак, на реалізацію зазначена квартира не була передана у зв`язку із тим, що у квартирі зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому приватний виконавець 10 грудня 2018 року звернувся у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за отриманням відповідного дозволу.

Такого дозволу «Служба у справах дітей» не надала.

У лютому 2019 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., в якій просило зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. передати на ДП «СЕТАМ» пакет документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_7 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року, скаргу ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. передати ДП «СЕТАМ» пакет документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачці.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі №2-2269/11 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 19 лютого 2020 року, у п.28 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 02 квітня 2021 року №512/5 (далі-Інструкції з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу.

Враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування якими мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Також Верховий Суд дійшов висновку про те, що дотримання приватним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» та положень Закону України «Про іпотеку», яким не передбачено обов`язку виконавця отримати дозвіл органу опіки і піклування для примусової реалізації іпотечного майна, не позбавляє виконавця обов`язку щодо організації виконання судового рішення способом, визначеним Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Як зазначено у п.66 Постанови Великої Палати Верхового Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №755/12052/19, вимога про отримання дозволу Держвиконавцем від органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить неповнолітній дитині, встановлена задля додаткового забезпечення захисту цієї дитини, зокрема передбачених статтями 17 та 18 Закону Про охорону дитинства, статтею 12 Закону про основи соцзахисту, від можливого порушення.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Львівський ліхтар» 05 жовтня 2020р. №1779, ОСОБА_3 є власником, проживає і зареєстрована в АДРЕСА_2 з 24 жовтня 2015р. Крім неї в даній квартирі з 24 жовтня 2015р. зареєстрована її дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 27 січня 2020р., затвердженого Відділом «Служба у справах дітей» Франківського району м. Львова, квартира АДРЕСА_1 містить усі ознаки житлового приміщення - квартири, яка визначена для проживання, зокрема, малолітньої дитини.

Дані докази в судовому засіданні відповідачами в справі не спростовані, як і не спростовано тверджень позивачки, що квартира використовується для проживання її сім`ї. В підтвердження обставин наявності в приміщенні квартири офісу туристичної агенції, як це стверджує представник приватного виконавця, в судовому засіданні не надано. Натомість, долучені до відзиву приватного виконавця додатки, свідчать про те, що арештованим майном є саме квартира.

Суду не надано доказів про те, що дана квартира використовується як нежитлова, що стверджує сторона відповідача.

Також відсутні докази того, що реєстрація дитини в предметі іпотеки була здійснена свідомо, з метою ухилення від виконання судового рішення, іншого житла у ОСОБА_4 , як встановлено в суді апеляційної інстанції, не має.

З тих підстав не можуть бути застосовані до даних правовідносин висновки Верховного Суду висловлені Постановах: від 08 грудня 2021 року (справа№2-112/11); від 12 січня 2022 року (справа №766/8906/20), де мова йшла про недобросовісні дії скаржників щодо реєстрації дітей та онуків з метою перешкоджання виконавчому провадженню.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 48,56,57,61 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, закрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно і частиною другою статті 16, частиною першою статті Цивільного кодексу України, одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Частиною 4 ст. 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину, зокрема, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Порядок підготовки та реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулювалось на час виникнення спірних правовідносин Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України, зокрема, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 (далі-Порядок).

Порядок організації та проведення прилюдних торгів у формі електронних торгів регулюють ст.ст. 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року в справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок щодо застосування норм права, згідно з яким при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 668/5633/14-ц також викладено висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання торгів недійсними.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Матеріалами справи встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. достовірно знаючи, про Постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року згідно якої відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «Універсал Банк» щодо зобов`язання приватного виконавця передати ДП «Сетам» пакет документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_3 як і те, що в спірній квартирі зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_4 , передав арештоване майно на прилюдні торги.

За змістом ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини).

Також положеннями ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» визначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що чинне законодавство забороняє вчинення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, без попередньої згоди органів опіки та піклування.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із, зокрема, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

З долученої до матеріалів справи заявки приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича на реалізацію житлової нерухомості вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради надав дозвіл на реалізацію спірної квартири.

З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 вже після того, як позивачка ОСОБА_3 уклала договір іпотеки об`єкта нерухомого майна. Однак ця обставина не звільняла приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича від виконання ним обов`язку звернення до органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради за дозволом на примусову реалізацію спірної квартири, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №2-2269/11.

Відтак, ці обставини свідчать про те, що продаж квартири АДРЕСА_1 на електронних торгах був проведений з порушенням вимог, передбачених ч.1-ч.2, ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч.3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» та п.28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 року, що дає підстави для визнання недійсними електронних трогів, проведених 06 березня 2020 року Державним підприємством «Сетам» за лотом 351484 з продажу квартири АДРЕСА_1 та визнання недійсним складений за результатами їх проведення протокол №468875 від 26 березня 2020 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича - Репака Віталія Валерійовича та Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 січня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.