Справа № 953/596/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Садовського К.С., за участю секретаря судового засідання Пазенко А.О., розглянувши заяву першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова Сергія Шевцова про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова Сергій Шевцов звернувся до суду із позовною заявою в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до відповідача ОСОБА_1 , треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_2 про витребування квартири та скасування державної реєстрації права власності, відповідно до якої просить: витребувати у ОСОБА_1 на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 передати вказану квартиру за актом приймання-передачі Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради.скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (запис про право власності № 44161092 від 27.09.2021, внесений на підставі рішення приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Шахматової І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 60592859 від 27.09.2021; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна, а також покласти на відповідача судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 справу передано для розгляду судді Садовському К.С.

Одночасно із поданням позовної заяви, прокурором подано заяву про забезпечення позову, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, в якій заявник просить накласти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

При цьому, заявник посилається на те, що предметом спору є витребування у ОСОБА_1 на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради квартири АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на цю квартиру з одночасним припиненням права власності відповідача.

Так, постановою Харківського апеляційного суду від 10.06.2021 у справі № 640/10831/19 визнано вказану квартиру відумерлою спадщиною. Постанова набрала законної сили 10.06.2021.

Однак, попередній набувач спірного майна, ОСОБА_2 , за договором купівлі-продажу від 27.09.2021 відчужила цю квартиру на користь ОСОБА_1 .

Відчуження квартири суперечить ст. ст. 178, 658, 1277 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не мала законного права продажу спірної квартири на момент укладення договору від 27.09.2021, а вказане майно на час укладення цього правочину було визнано судом відумерлою спадщиною, тобто майном, яке відповідно до ст.ст. 178, 1277 ЦК України обмежене в цивільному обороті.

Водночас, відчуження квартири на користь відповідача унеможливлює наразі виконання постанови Харківського апеляційного суду від 10.06.2021 в частині реєстрації за територіальною громадою права власності на зазначену квартиру як відумерлу спадщину.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 протиправно, поза волею територіальної громади, вибула на користь відповідача, у зв`язку з чим до Київського районного суду м. Харкова подано позов про витребування цього нерухомого майна з його володіння.

На думку заявника, є достатні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 , так само як і ОСОБА_2 , з метою позбутися квартири як відумерлої спадщини, може вчинити правочини з метою відчуження цього майна на користь інших осіб, у зв`язку з цим, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про витребування цієї квартири на користь Харківської міської територіальної громади.

Пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні.

На підставі викладеного перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова звернувся до суду із даною заявою.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи зазначає наступне.

Згідно з частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на необхідність забезпечення основного завдання правосуддя ефективного поновлення в правах. Так, в п. 9 рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 КСУ зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

Відповідно до ч.5,6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З наданих до суду доказів вбачається, що постановою Харківського апеляційного суду від 10.06.2021 у справі № 640/10831/19, яка набула чинності, визнано вказану квартиру відумерлою спадщиною. При цьому, 27.09.2021 ОСОБА_2 відчужила цю квартиру на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову і не вирішуючи питання про обґрунтованістьпозовних вимог по суті, суд приходить до висновку, що накладеня заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , буде співнірним заходом забезпечення позову із заявленими вимогами позивача, у зв`язку з чим заява прокурора про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

Обраний судом вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує прав юридичної особи, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання можливого судового рішення.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення позову відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 149-153, 157, 258, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова Сергія Шевцова про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі № 953/596/22 за позовною заявою керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова Сергій Шевцов в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_2 про витребування квартири та скасування державної реєстрації права власності, шляхом накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), запис про право власності № 44161092 від 27.09.2021, внесений на підставі рішення приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Шахматової І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 60592859 від 27.09.2021; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Копію ухвали направити на виконання та сторонам для відома.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя К.С.Садовський