Провадження № 22-з/4808/8/22
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л.В.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

26 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 липня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Інкомбуд» подало апеляційну скаргу.

25 листопада 2021 року від ТОВ «Інкомбуд» надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» про відмову від позову та закриття провадження у справі задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 липня 2021 року визнано не чинним. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому - закрито.

14 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Інкомбуд» на її користь 4 600 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року не вирішено питання про судові витрати, однак вона здійснила витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4600 грн, що підтверджується документами, які наявні в матеріалах справи.

ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що підтримує свою заяву про ухвалення додаткового рішення. Разом тим, просить взяти до уваги те, що в суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву вона просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, вказує, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежності від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі №686/5064/20. Вказала, що у матеріалах справи наявний акт приймання виконаних робіт (послуг) від 18.02.2021 р. та квитанції про оплату витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача Сікомас С.В. подав заяву, у якій просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, оскільки у відповідності до абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України відповідач до закінчення судових дебатів у апеляційному провадженні не подала заяву про понесені витрати та відповідні докази витрат у п`ятиденний строк.

В засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати;

Положенням ч.3 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц(провадження № 61-39474св18).

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі №910/14598/20 висловлено наступну правову позицію.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність";

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім того, на такий договір поширюється дія загальних норм та принципів договірного права, включаючи, але не обмежуючись визначені главою 52 Цивільного кодексу України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Указане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ОСОБА_1 у суді першої інстанції надала суду акт приймання виконаних робіт (послуг) від 18 лютого 2021 року, складений між замовником ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Ірини Саманюк» в особі керівника адвоката Саманюк І.М. про виконані адвокатським бюро роботи відповідно до умов договору про надання правової допомоги на загальну суму 4600 грн.

Також надано меморіальний ордер від 02 березня 2021 року на суму 1000 грн, які отримані «АБ Саманюк» згідно договору про надання правової допомоги від 15.06.2020 р., платник ОСОБА_1 (а.с.69).

У суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляла адвокат Саманюк І.М. на підставі ордеру, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 15 червня 2020 року.

Разом з тим, договір про надання правової допомоги у матеріалах справи відсутній.

Оскільки стороною відповідача не надано договір про надання правової допомоги, то, зважаючи на вищезазначені правові висновки Верховного Суду, не можна вважати доведеними витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у суді першої інстанції на суму 4600 грн. Тому підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 липня 2021 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст ухвали складено 28 січня 2022 року