Справа № 204/200/22
Провадження № 2-о/204/29/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2022 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, визначивши заінтересованою особою Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а. с. 1-3).

В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підтвердження цього факту надала копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 23 лютого 1987 року та копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_2 від 27 жовтня 2018 року. ЇЇ батько, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Старий Крим АР Крим, яке входить до переліку тих населених пунктів, на території яких органи державної влади України, у зв`язку із окупацією частини її території, тимчасово не здійснюють свої повноваження. Їй було видано свідоцтво про смерть батька. Самостійно довести той факт, що її батько ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Старий Крим АР Крим, вона не може, тому прохає суд заяву задовольнити. Встановлення цього факту їй необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, згідно з чинним законодавством України.

Ухвалою суду від 13 січня 2022 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 11 годину 45 хвилин 17 січня 2022 року (а. с. 17).

У судове засідання заявниця не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заяву підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити (а. с. 18).

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких письмових заяв суду не надав, причини неявки суду невідомі (а. с. 19).

З цих підстав, на виконання приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників процесу без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими заявницею письмовими доказами, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 23 лютого 1987 року, її батьком є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7). Також встановлено, що ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 у зв`язку із укладанням шлюбу, підтвердженням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27 жовтня 2018 року (а. с. 6). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Старий Крим АР Крим, про що 03 вересня 2021 року видано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_3 (а. с. 13).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Нормою ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, що визначена Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, які затверджені наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

У своїх рішеннях «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, сформульовані в рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території істотно обмежені.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком заявниці ОСОБА_1 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Старий Крим АР Крим, яке є окупованою територією України. Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про його смерть, яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Внаслідок невідповідності виданого документа формі, що визначена чинним законодавством України, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть батька відповідно до вимог чинного законодавства України. Оцінюючи у сукупності надані докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви та з метою надання можливості отримання заявницею свідоцтва про смерть батька відповідно до норм чинного законодавства України, встановив факт, що має юридичне значення, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Старий Крим Автономної республіки Крим, що є тимчасово окупованою територією України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 129, 141, 213-215, 258, 265, 293, 315-319, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), заінтересована особа Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (49006, м. Дніпро, пр. Пушкіна,буд. 67; ), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити у повному обсязі.

Встановити той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є таким, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Старий Крим Автономної республіки Крим.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна