Справа № 309/13/21
Провадження № 2/309/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання Томищ Б.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де третя особа Акціонерне товариство «Закарпатгаз», про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де третя особа Акціонерне товариство «Закарпатгаз», про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . На стіні будинку позивача, яка виходить у двір домоволодіння АДРЕСА_2 , розміщено газовий стояк та прокладено газові труби, які забезпечували газопостачання до будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Підключення будинку АДРЕСА_1 до газопостачання здійснено згідно технічних умов та типового договору від 2006 року. При цьому у проекті газифікації є розписка, дана позивачці усіма сусідами, про надання дозволу на підключення до газопроводу низького тиску, у тому числі ОСОБА_3 , яка є власником будинку АДРЕСА_2 . У серпні 2020 року відповідачами із залученням ще двох невідомих осіб самовільно від`єднано від газового стояка труби, які постачали газ у будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . Про відключення газопостачання працівники газового господарства Хустського району повідомлені не були і до відключення залучені не були. Вони прибули на місце лише після особистого повідомлення на телефон 104, коли відповідачі з невідомими особами вже здійснили протиправне несанкціоноване втручання в систему газопостачання. Неодноразово працівники Хустської філії «Закарпатгаз» здійснювали виїзд на місце підключення, але відповідачі доступу до свого домоволодіння не надавали. У зв`язку з чим їй повідомили, про необхідність за власний рахунок здійснити реконструкцію систем газопостачання, встановити окремий газовий стояк, через який буде здійснюватися газопостачання її будинку. 18.08.2020 року вона вимушена була укласти договір з АТ «Закарпатгаз», згідно якого здійснено будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання. Загальна вартість робіт по цьому договору становить 20 875 грн. Отже відключення газопостачання до належного на праві власності будинку позивача відбулося внаслідок неправомірних дій відповідачів, оскільки таке відключення можливе тільки за певних умов та тільки представниками відповідних газових служб. Внаслідок чого позивачці було спричинено майнової шкоди, реальні збитки, які вона понесла для відновлення свого порушеного права становлять 20 875 грн. Окрім того їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 20 000 грн. Також на стіні будинку позивача розміщений газовий стояк та труби, які забезпечують газопостачання будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_3 , через що неможливо утеплити та поштукатурити стіну будинку, і вона як власник не бажає, щоб по її стіні будинку була влаштована чужа система газопостачання.

Посилаючись на викладене просить суд: 1) визнати неправомірними дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо самовільного відключення від газопостачання будинку АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати ОСОБА_3 забрати зі стіни будинку АДРЕСА_1 газовий стояк та труби газопостачання належного їй будинку АДРЕСА_2 ; 3) стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 20 875 грн; 4) стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 20 000 моральної шкоди.

У відзиві на позов ОСОБА_2 просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування посилається на те, що неправомірність дій відповідачів не доведена. Зокрема не встановлено ким саме було проведено відключення від газопостачання. У його домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 знаходиться газовий стояк, який куплено за власні кошти, а отже у домоволодінні, яке належить йому на праві власності він має право вільно розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Щодо відшкодування збитків, то договір від 18.08.2020 року укладений з АТ «Закарпатгаз» на добровільних умовах, а тому він не повинен відшкодовувати чужі витрати. Також не надано доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позов не подавала.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 11.03.2021 року витребувало від АТ «Закарпатгаз» докази та інформацію.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 15.07.2021 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 08.09.2021 року застосовано до АТ «Закарпатгаз» захід процесуального примусу у виді штрафу у розмірі 2270 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що відповідачі спричинили шкоду позивачам внаслідок відключення її будинку від газопостачання. Це спричинило втрати майнового характеру, оскільки потрібно було заново підключатися до газопроводу. Також спричинено моральну шкоду. Окрім того, пояснила, що договір на підключення до газопостачання був укладений ще у 2019 року, однак саме внаслідок неправомірних дій відповідачів, позивач змушена була укласти додаткову угоду та нести відповідні витрати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що будинок позивача було підключено до газопостачання через їх газовий стояк. Коли проводився газопровід на їхній вулиці, то позивач відмовилася нести відповідні витрати, хоча інші мешканці вулиці несли такі витрати. При цьому позивачем на їх подвір`ї постійно вчинялися якісь незрозумілі дії з газопроводом. Як їм було пояснено в газовому господарстві з 2015 року кожен будинок повинен підключатися окремо до газопроводу. Отже підключення будинку позивача до газового стояка на їх подвір`ї є незаконним.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що у зв`язку з тим, що позивачі на його території постійно вчиняли якісь дій з газопроводом, він звернувся до газового господарства з цього приводу. Працівники газового господарства побачивши як підключено будинок позивача до газопостачання сказали, що це незаконно і демонтували таке підключення. Він жодних дій щодо відключення будинку позивача не вчиняв.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 заперечила позов та просила відмовити у його задоволенні. Звернула увагу на те, що договір про приєднання до газопостачання укладено позивачем ще у 2019 році, а тому незрозуміло чому витрати за таким договором потрібно стягувати з відповідачів. Щодо розписки, яка підписана ОСОБА_3 , то такою дано дозвіл лише для приєднання до газопроводу низького тису, який йде під землею, а не до газового стояка. З 2015 року кожен будинок повинен бути окремо під`єднаний до газового стояка. Вказує, що жодного протоколу щодо несанкціонованого порушення відносно ОСОБА_2 не складалося. Також представник відповідачів визнала, що у серпні 2018 року будинок позивачки був підключений до газового стояка, який знаходився на території ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_2 усно звернувся до АТ «Закарпатгаз» про відключення від газового стояка будинку позивача, і двоє людей із АТ «Закарпатгаз» прийшли та відключили будинок позивачки від їхнього газового стояка.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 є власником будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (а.с.35, 36).

Власником сусіднього будинку за адресою АДРЕСА_2 є відповідач у справі ОСОБА_3 (а.с.42, 43).

З наданих АТ «Закарпатгаз» копії технічної документації на вуличний газопровід по вул. Зоряна в м.Хуст вбачається, що проведення газопроводу низького тиску по АДРЕСА_1 здійснювалося у 1987 році (а.с. 177-204)

З наданої АТ «Закарпатгаз» технічної документації по газифікації будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , вбачається, що газифікація вказаного будинку була здійснена у 2006 році Хустською філією ВАТ «Закарпатгаз». При цьому вуличний комітет АДРЕСА_1 , до якого входила і відповідач ОСОБА_3 , дав дозвіл ОСОБА_5 на підключення до газопроводу низького тиску, про що свідчить відповідна розписка (а.с.18).

Відповідно до Акту від 10.08.2020 року, складеного у присутності працівника Хустського ВП та трьох працівників АТ «Закарпатгаз», громадянином, який проживає за адресою АДРЕСА_2 , було проведено механічне відключення газопостачання на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , самовільно (а.с.10).

Згідно довідки про результати розгляду матеріалів СО Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області від 28.08.2020 року. гр. ОСОБА_8 звернулася до поліції з проханням прийняти міри до гр. ОСОБА_2 , який з її слів 10.05.2020 року відрізав газову трубу за адресою АДРЕСА_2 та перекрив газопостачання до її будинку. Під час розгляду даного звернення ОСОБА_2 відмовився від дачі пояснень на підставі ст. 63 КУ, однак в усні формі повідомив, що дійсно дану трубу відрізали в його дворі та зазначив, що в сусідів ОСОБА_8 немає жодного документа на газопостачання з труб, які знаходяться в його дворі та були підключені до його газового стояку. За результатом розгляду звернення, вирішено його подальший розгляд припинити, оскільки з його змісту вбачаються цивільно-правові відносини (а.с.11).

11.08.2020 року ОСОБА_5 звернулася до Хустського відділення АТ «Закарпатгаз» із заявою про відновлення їй газопостачання будинку АДРЕСА_1 (а.с.12).

Листом від 27.08.2020 року АТ «Закарпатгаз» повідомив ОСОБА_5 , що для вирішення даного питання слід звернутися до Центру обслуговування клієнтів АТ «Закарпатгаз» для виготовлення технічних умов на реконструкцію систем газопостачання та надати відповідний пакет документів (а.с.13).

18.08.2020 року між ОСОБА_5 та АТ «ОГЗ «Закарпатгаз» укладено додаткову угоду до договору на приєднання до газорозподільної системи згідно якої сторони погодили строки забезпечення Оператором ГРМ послуг з приєднання об`єкта замовника (будівництва газових мереж від місця забезпечення потужності до точки приєднання) за Договором 90 днів з моменту отримання оплати (а.с.21).

На підставі даного договору підрядник АТ «ОГЗ «Закарпатгаз» виконав роботи щодо нестандартного приєднання до газорозподільної системи житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а замовник ОСОБА_5 оплатила такі роботи на загальну суму 19 836 грн. (4454,40 + 6711,60 + 8670) (а.с.22-34).

У частинах першій, другій статті 22 ЦК визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до п.7.1 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року №285, відключення від діючих газопроводів відноситься до газонебезпечних робіт.

А згідно п.п.7.2, 7.3, 7.5 Правил, газонебезпечні роботи повинні виконуватися під керівництвом спеціаліста, бригадою в складі не менше двох працівників на підставі наряду-допуску, в якому передбачають основні заходи безпеки виконання таких робіт.

В даному випадку досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують той факт, що відключення житлового будинку позивача від газопостачання відбулося на території домоволодіння власником якого є відповідач ОСОБА_3 , і вказані обставини представником відповідачата відповідачем ОСОБА_2 визнано. При цьому таке відключення відбулося з порушенням п.п.7.2, 7.3, 7.5 Правил, тобто є протиправним та самовільним. Також представником відповідача та відповідачем ОСОБА_2 визнано, що відключення відбулося за замовленням відповідача ОСОБА_2 . При цьому суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_2 усно звертався щодо відключення до АТ «Закарпатгаз» і що таке відключення вчинено представниками вказаної установи, позаяк це нічим не доведено, зокрема не надано передбаченого у такому випадку п.п.7.2, 7.3, 7.5 Правил наряду-допуску. Відсутність же протоколу про несанкціоноване порушення, складеного відносно ОСОБА_2 , само по собі не виключає наявність у його діях вини.

Відтак, оскільки відключення від газопостачання будинку позивача відбулося внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 і таким не спростовано презумпцію вини заподіювача шкоди, то відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок відключення її будинку від газопостачання слід покласти саме на ОСОБА_2 . Стосовно іншого відповідача ОСОБА_3 , то якихось доказів, які б могли чітко встановити причетність ОСОБА_3 до відключення будинку позивача від газопостачання матеріали справи не містять. Відтак у задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_3 слід відмовити.

Узагальнюючи наведене, на думку суду відповідальність за шкоду спричинену відключенням будинку позивача від газопостачання слід покласти саме на ОСОБА_2 , який не спростував свою вину.

З приводу розмір такої шкоди суд зазначає наступне.

Так, на підтвердження понесених витрат позивачем надано наступні докази: додаткова угода до договору на приєднання до газорозподільної системи від 18.08.2020 року; договірна ціна на будівництво. Нестандартне приєднання до газорозподільної системи житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що здійснюється у 2020 році, в цінах станом на 17 серпня 2020 року на суму 4454,40 грн. (а.с.22-24); договірна ціна на будівництво Нестандартне приєднання до газорозподільної системи житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що здійснюється у 2020 році, в цінах станом на 02 березня 2020 року на суму 6711,60 грн. (а.с.25-27); договірна ціна на будівництво Нестандартне приєднання до газорозподільної системи житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що здійснюється у 2020 році, в цінах станом на 02 березня 2020 року на суму 8670 грн. (а.с.28-31); квитанцію від 18.08.2020 року №277, яка підтверджує оплату ОСОБА_5 на користь ПАТ «Закарпатгаз» 4454 грн. за нестандартне приєднання (а.с.32);квитанцію від 30.05.2020 року №20, яка підтверджує оплату ОСОБА_5 на користь ПАТ «Закарпатгаз» 6711,60 грн. за нестандартне приєднання (а.с.33); квитанцію від 30.05.2020 року №25, яка підтверджує оплату ОСОБА_5 на користь ПАТ «Закарпатгаз» 8670 грн. за нестандартне приєднання (а.с.34).

Даючи оцінку доводам представника відповідачів про те, що позивачем надана лише додаткова угода від 18.08.2020 року, а основний договір укладено ще в 2019 році, у зв`язку з чим думку представника відповідача відсутні підстави для стягнення витрат за таким договором, який укладено ОСОБА_5 добровільно, суд зазначає наступне.

Так, як стверджено представником позивача у судовому засіданні, у 2019 році між ОСОБА_5 та АТ «Закарпатгаз» дійсно було укладено договір для окремого приєднання будинку позивача до газопроводу низького тиску. Однак внаслідок протиправного відключення будинку позивача від газопостачання необхідно було вносити корективи у проект під`єднання, у зв`язку з чим у було укладено додаткову угоду та понесено відповідні витрати. Суд бере до уваги таке пояснення представника позивача позаяк воно узгоджується з матеріалами справи. Зокрема відповідна додаткова угода була укладена відразу після протиправного відключення будинку позивача від газопостачання, внаслідок чого позивач зверталася до АТ «Закарпатгаз» із заявою про відновлення газопостачання, після чого була відразу укладена додаткова угода, що у своїй сукупності підтверджує позицію позивача. А отже витрати понесені позивача у зв`язку з укладенням такої додаткової угоди є збитками, які підлягають відшкодуванню відповідачем ОСОБА_2 . При цьому щодо витрат на суми 8670 грн. та 6711,60 грн., які понесені згідно квитанції від 30.05.2020 року, то такі мали місце ще до самовільного відключення, а отже не можуть бути пов`язаними з таким відключенням, та є фактично витратами сплаченими за договором від 2019 року. Відповідно такі витрати не можуть розцінюватися як шкода завдана внаслідок самовільного відключення будинку позивача від газопостачання у зв`язку з чим підстав для їх стягнення з відповідача не має. А отже лише витрати у сумі 4454 грн, понесені згідно квитанції від 18.08.2020 року, є збитками, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_9 за протиправне відключення будинку позивача від газопостачання. При цьому суд відхиляє посилання у відзиві на те, що договір від 18.08.2020 року укладено позивачем із АТ «Закарпатгаз» на добровільних засадах, оскільки відповідні витрати позивачка змушена була понести саме для відновлення свого порушеного права, а тому такі витрати є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, та підлягають їй відшкодуванню.

З приводу вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, Верховний суд України в п.3 Постанови Пленуму ВСУ від №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Внаслідок відключення будинку позивача від газопостачання, остання зазнала моральних страждань пов`язаних з порушенням нормальних життєвих зв`язків з огляду на неможливість певний період користуватися повноцінними послугами з газопостачання, необхідністю вчинення певних дій спрямованих на відновлення порушеного права, і розмір такої моральної шкоди суд оцінює у 5 000 грн., що відповідатиме засадам добросовісності, розумності та справедливості. Дану моральну шкоду також слід стягнути саме з ОСОБА_2 , який не спростував своєї вини у відключенні будинку позивача від газопостачання.

Стосовно позовної вимоги про визнання дій відповідачів неправомірними, то слід зазначити, що між сторонами виникли деліктні правовідносини. Належним та ефективним способом захисту у такому випадку є саме вимога про відшкодування шкоди (майнової та моральної). При цьому додатково ставити вимогу про визнання дій відповідачів непотрібно, позаяк неправомірність дій завдавача шкоди входить до предмету доказування у даній категорії прав, і така вимога не відповідає критерію ефективності способу судового захисту, а отже задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання ОСОБА_3 забрати зі стіни будинку АДРЕСА_1 газовий стояк та труби газопостачання належного їй будинку АДРЕСА_2 , оскільки:

- по-перше, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідний стояк та труби газопостачання створюють їй відповідні перешкоди у користуванні будинком (унеможливлюють утеплення стін будинку та поштукатурення);

- по-друге, така вимога не ґрунтується на нормах матеріального права та суперечить Кодексу ГРМ, Розділом 7 якого передбачені випадки коли можливе припинення газопостачання. Також це суперечить вимогам зазначених вище Правил, відповідно до яких відключення від газопостачання здійснюється кваліфікованими працівниками оператора ГРМ, а отже відповідне зобов`язання не може бути покладено на ОСОБА_3 .

Узагальнюючи наведене, позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову ОСОБА_5 (у частині майнових вимог), судовий збір за пред`явлення відповідних майнових вимог у розмірі 908 грн., слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 пропорційно до задоволених майнових позовних вимог, а саме на суму 208,84 грн. (908 * 23%). Іншу частину сплаченого позивачем судового збору за пред`явлення немайнових вимогі, слід покласти на неї, у зв`язку з відмовою в задоволенні таких вимог.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81, 141, 263,265,354 ЦПК України, ст.ст.11,22, 23,319, 322, 1166, 1167 ЦК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де третя особа Акціонерне товариство «Закарпатгаз», про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_5 (мешканки АДРЕСА_1 ) 4454 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні майнової та 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_5 (мешканки АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 208(двісті вісім) грн. 84 коп.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 січня 2022 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.