Справа № 168/800/21
Провадження № 2/168/49/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.,

секретаря судових засідань - Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 . У шлюбі не перебувала. Проживала разом із сином - позивачем ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв позивач шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає.

Проте нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавиці. Тому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

У підготовче засідання позивач не з`явився. Його представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності Позовні вимоги підтримує. Просить судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. З позовом згідні.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 175/2011, заведеної після смерті ОСОБА_2 , встановлені наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.11). Була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 . У шлюбі не перебувала. На день смерті проживала разом із сином - позивачем ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Старогутівської сільської ради не посвідчувався (а.с.13).

Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги (а.с.8). Спадщину після смерті матері ОСОБА_2 прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Про що подав заяву нотаріусу (а.с.33 зворот,37).

Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.

Таким чином судом з`ясовано, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , через відсутність у спадкодавиці правовстановлюючих документів. Про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.24).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Випискою з погосподарської книги № 5 за 2021 рік (а.с.12) підтверджується право ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с.17-21).

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 .

Із заяви, поданої до суду вбачається, що відповідачу було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Клопотання представника позивача про залишення за позивачем судових витрат по сплаті судового збору задовольнити.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11, 13, 141, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України,

суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя А.В.Малюта