Справа № 144/1160/21
Провадження № 22-ц/801/106/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Довгалюк Л. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 рокуСправа № 144/1160/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) Державна екологічна інспекції у Вінницькій області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Довгалюк Л. В., в м. Вінниця, дата складання повного рішення 22 листопада 2021 року,-

в с т а н о в и в:

02 серпня 2021 року Державна екологічна інспекція у Вінницькій області вернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми збитків, у якому висувала вимогу: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави суму збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 18 262 грн 50 коп., а також понесені судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі у період часу з лютого 2019 року по квітень 2019 року здійснили вирубування дерев (сухостою) різних порід та діаметрів у прибережній захисній смузі річки, на землях загального користування біля присадибної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , без відповідних дозвільних документів.

По факту вчинення цих дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 153 КУпАП.

Інспекцією, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів», обчислено розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порубки дерев, який складає 18 262 грн 50 коп.

26 березня 2021 року відповідачам направлено претензію № 995/6/21 щодо можливості у добровільному порядку відшкодувати збитки, завдані державі у розмірі 18 262, 50 грн, яка залишилась без відповіді, тому позивач змушений звертатися до суду.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що хоча відповідачі і притягнуті до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 153 КУпАП, проте в ході судового розгляду не знайшли своє підтвердження та не доведені позивачем належними і допустимими доказами наявність шкоди та розмір завданих державі збитків.

Не погодившись з таким рішенням, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області подала апеляційну скаргу, за результатами якої просить скасувати ухвалене у справі рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, суд не дав належної оцінки доказам: безпідставно відхилив протоколи № 010208, 010209 від 12.06.2021 року про адміністративні правопорушення, як належний та допустимий доказ. Саме на основі цих протоколів, польової перелікової відомості, матеріалів поліції, пояснень відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, вони добровільно сплатили штраф, визнавали свою вину, Інспекція вірно розрахувала спричинені збитки.

24 грудня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду від ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованими, просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

07 травня 2019 року за Вх. № 1/Я-37 до Бершадського відділу поліції НП України ГУНП у Вінницькій області з Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області надійшло повідомлення (а. с. 7), згідно якого 06.05.2019 року до Бершадської місцевої прокуратури надійшло звернення жителів с. Побірка Теплицького району Вінницької області щодо неправомірних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з проханням заборонити самовільну вирубку дерев в прибережній смузі.

В довідці № 144 від 24 травня 2019 року, виданій виконавчим комітетом Поборівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, вказано, що зелені насадження в прибережній смузі річки «Тьма» знаходяться біля присадибної ділянки ОСОБА_1 (долина 0,09 га) та ОСОБА_2 (долина 0,12 га). Дані ділянки надані їм для сінокосіння, заготівлі кормів та випасання худоби. Дозволу на вирубку зелених насаджень виконком Побірської сільської ради не видавав (а. с. 10).

12 червня 2019 року Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області складено протокол № 010208 відносно ОСОБА_2 (а.с.11) та протокол № 0102009 відносно ОСОБА_1 (а.с.14) про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», в яких зазначено, що в квітні 2019 року відповідачі здійснили самовільне видалення зелених насаджень с. Побірка, а саме: здійснили незаконну порубку дерев різних порід та діаметрів у прибережній смузі річки «Тьма», на землях загального користування біля присадибної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 на території Побірської сільської ради Теплицького району Вінницької області, дозвільні документи на право видалення дерев відсутні.

Згідно польової перелікової відомості від 12.06.2019 року (а.с. 16), обліковано 30 пнів сухостійних дерев різних пород та діаметрів на території Побірської сільської ради прибережно- захисної смуги р. «Тьма» (а.с. 16).

Постановою старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області про накладення адміністративного стягнення № 06/215 від 18.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170 грн. (а.с. 12).

Постановою старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області про накладення адміністративного стягнення № 06/216 від 18.06.2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170 грн. (а.с. 14).

Штраф відповідачами сплачено у добровільному порядку (а.с. 13, 15).

Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міста та інших населених пунктів на території Побірської сільської ради на землях загального користування в прибережно-захисній смузі р. «Тьма» біля присадибної ділянки по АДРЕСА_1 , розмір шкоди становить 18 262, 50 грн. Розрахунок здійснено 18.06.2019 року відповідно до додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міста та інших населених пунктів» (а.с.17).

26.03.2021 року Інспекцією на адресу відповідача було направлено претензію № 995/6/21 про добровільне відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. У наданий для добровільного відшкодування збитків строк, відповідачем заподіяну шкоду не сплачено, така претензія залишилася без виконання. (а.с.18-19).

Між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди, спричиненої порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (стаття 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до частини третьої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту пунктів 2, 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2016 року № 1045, видалення зелених насаджень (в тому числі сухостійних) на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі документів, визначених статями 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були притягнуті до адміністративної відповідальності за ст. 153 КУпАП., проте вважав, що розмір спричиненої державі збитків є недоведеним.

Така позиція суду першої інстанції є невірною та не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги доводи відповідачів про те, що відповідач ОСОБА_2 не зносила дерева, так як має поганий стан здоров`я, а відповідач ОСОБА_1 з товаришем зрізав кілька дерев, які були повалені бурею, склав їх там же, оскільки доказів на підтвердження цих обставин, окрім слів відповідачів, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що постанови державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища не мають преюдиційного значення для суду в розумінні статті 82 ЦПК України.

Проте суд першої інстанції не дав оцінки доказам, наявним в матеріалах справи у їх сукупності. Адже протоколи про адміністративне правопорушення, польова перелікова відомість (підписана відповідачами без зауважень), постанови про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності (які ними не оскаржувались), визнання ними вини в ході як складення протоколів про адміністративне правопорушення, так і в ході розгляду справ про адміністративні правопорушення, з урахуванням пояснень, в яких вони зазначили, що не знали про необхідність отримати дозвіл на вирубку, а також сплати ними штрафу за адміністративне правопорушення, - в своїй сукупності беззаперечно доводять той факт, що відповідачі здійснили порубку 30 дерев сухостою різних порід та діаметрів, які зафіксовані в польовій переліковій відомості, на території Побірської сільської ради на землях загального користування в прибережно-захисній смузі р. «Тьма» біля присадибної ділянки по АДРЕСА_1 .

Невірним є і висновок суду про недоведеність знищення відповідачами саме таких порід та діаметрів сухостійних дерев, які зазначені у польовій переліковій відомості. Адже польова перелікова відомість (а.с. 16) складена 12 червня 2019 року одночасно з протоколами про адміністративні правопорушення, в ній чітко зазначено породу та кількість дерев (всього 30 шт.), діаметр пеньків дерев у корі біля шийки кореня, ця відомість підписана в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будь-яких зауважень вони при цьому не висловлювали, тому у суду не було підстав вважати, що відсутні докази належності цієї польової перелікової відомості саме до протоколів, які були складені відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Невірним є і твердження суду першої інстанції, що у протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено про наявність спричиненої шкоди: це спростовується змістом протоколів (а.с.11, 14), в яких у графі «Унаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода від незаконної порубки дерев».

Отже, доведеним є як факт незаконної порубки, так і вина відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні таких дій.

Порядок визначення розміру збитків спричинених незаконною порубкою дерев, в тому числі сухостою, закріплено в постанові Кабінету Міністрів України «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» № 559 від 08 квітня 1999 року.

Як вбачається з наданого позивачем Розрахунку, він використав саме цей нормативно-правовий акт, здійснив розрахунок у відповідності до положень згаданої постанови КМУ, використав зазначені в додатку № 1 такси, з урахуванням того, що дерева були сухостійними. Відтак, позивачем вірно визначено розмір шкоди в сумі 18 262, 50 грн (а. с. 17).

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, перераховуються на рахунок місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища за місцем заподіяння екологічної шкоди. З урахуванням того, що правопорушення вчинено на території Соболівської ОТГ, позивач правомірно висував вимогу стягнути спричинені відповідачами збитки на користь вказаної ОТГ.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення без повного з`ясування обставин справи, його висновки не відповідають обставинам справи, при оцінці доказів було допущено порушення норм процесуального права, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового про задоволення позову Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.

На підставі підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат: виходячи з положень частини 6 статті 141 ЦПК України, понесені Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2 270 грн (платіжне доручення на а.с. 1), та судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн (платіжне доручення на а.с. 116) слід стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року скасувати та постановити нове:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рахунок держави (ГУК у Вінницькій області, с. Соболівка, 24062100, Код , казначейство України (ЕАП), UA0002850) призначення платежу: за порушення природоохоронного законодавства)) шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 18 262 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн 50 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень понесених нею судових витрат.

Позивач: Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, м. Вінниця, вул. 600?річчя, 19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк