Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

Справа №348/1854/17

19 січня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю представника відповідача, адвоката - Романишина Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області на виконання вимог ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 06.09.2021 року про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.09.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського районного суду від 28.05.2021 року знято з апеляційного розгляду та направлено до Надвірнянського районного суду для ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання представник позивача, адвокат Брайляк Е.Я. не прибула з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача, адвокат Романишин Д.М. в судовому засіданні пояснив, що оскільки рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2021 року в задоволенні позовним вимог позивача ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено, тобто заповіт посвідчений 24.12.2014 року приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. від 24.12.2014 року є дійсним, то відповідно, дійсним є і свідоцтво про право на спадщину за даним заповітом на 4/12 частки від 21.04.2016 року за реєстраційним №232.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.09.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського районного суду від 28.05.2021 року, знято з апеляційного розгляду та направлено до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області для ухвалення додаткового рішення.

Судом з`ясовано, що ухвалюючи рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2016 року за реєстраційним №232.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 останні просить визнати заповіт ОСОБА_4 , складений на користь відповідача ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. від 24.12.2014 року за реєстраційним №3361 недійсним, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 4/12 частки від 21.04.2016 року за реєстраційним №232 незаконним.

Відповідно до ст. ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2016 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі номер витягу: 43675182 від 21.04.2016 року відповідач ОСОБА_2 є власником 4/12 частки будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 і яке складається з «А» - житлового будинку загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 37 кв.м., «Б» - сараю-підвалу; «Г» гаражу; «Д» - літньої кухні; №1, №2 огорожі, а також самовільно побудованої: «А1» - прибудови; «А2» - прибудови загальною площею 22,7 кв.м. та «Ж» - самовільно побудованого гаражу, що не входять до спадкового майна.

Вирішуючи питання про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом суд виходить з наступного.

Свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємців на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, оскільки право на спадкове майно у них виникає з моменту відкриття спадщини.

Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В абз.3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

У постанові КЦС у складі ВС від 14 листопада 2018 року у справі №2-1316/2227/11 зроблено висновок, що порушення у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З матеріалів спадкової справи №440/2015 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом після смерті померлої ОСОБА_4 і їй відповідно було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається такою, що мала право на спадкування, тому нотаріусом було правомірно видано останній свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 4/12 частки від 21.04.2016 року за реєстраційним №232 незаконним не судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 246, 258, 259, 260, 263, 265, 268, 270, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 4/12 частки від 21.04.2016 року за реєстраційним №232 незаконним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлений 28.01.2022 року.