Справа № 473/4461/21
РІШЕННЯ

іменем України

"19" січня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є. , при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська за правилами загального позовного провадження цивільну справупозовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною

В С Т А Н О В И В:

30.11.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про вирішення спору щодо участі у вихованні спільної дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з матір`ю дитини він з 15.06.2019 року по 30.09.2021 року перебував у зареєстрованому шлюбі, спільне поживання припинили з грудня 2019 року, при звертанні до служби у справах дітей Вознесенської міської ради ними рішення щодо участі у вихованні дитини не приймалося, лише проводились профілактичні розмови з відповідачкою.

Посилаючись на те, що в нього існують обґрунтовані побоювання щодо ускладнення надання можливості спілкування з дитиною через блокування відповідачем номеру телефону, позивач просив позов задовольнити шляхом усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме надавши йому право на побачення з дитиною за місцем його проживання двічі на тиждень (вівторок, субота) з 14 до 18 годин.

В підготовчому судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги вказуючи за необхідне визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом реалізації права на побачення з дитиною за місцем проживання відповідача, в її присутност, двічі на тиждень (вівторок, субота) з 17 до 19 годин.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в підготовчому судовому засіданні позов визнали.

Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, який підтримав обраний сторонами спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд установивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня і вимоги статей 157, 158 СК України, вважає за необхідне прийняти рішення суду в підготовчому судовому засіданні на підставі ч.2 ст. 200 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено,що сторони з 15.06.2019 року по 30.09.2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, спільне поживання припинили з грудня 2019 року, мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю -відповідачем по справі.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

В даній справі орган опіки та піклування рішення не приймав обмежившись профілактичними бесідами з матір`ю дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Виходячи із досягнутої сторонами домовленості суд визначає спосіб участі батька у вихованні та безперешкодному спілкуванні зі сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю в її присутності, за місцем проживання дитини двічі на тиждень (вівторок, субота) з 17 до 19 годин.

Визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини не є постійним, а може бути змінений у зв`язку зі зміною обставин, у тому числі віку дитину, налагодження відносин між дитиною та того з батьків, хто проживає окремо, порозуміння батьків дитини у питаннях щодо спілкування з нею одним з батьків, який проживає окремо. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.200ч.3,258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 надавши право на побачення з дитиною в присутності ОСОБА_2 за місцем проживання дитини двічі на тиждень (вівторок, субота) з 17 до 19 години.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів.

Суддя: О.Є.Старжинська