ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/6686/19 Головуючий суддя І інстанції Семіряд І.В.
Провадження № 22-ц/818/1997/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про розірвання шлюбу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: -Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря : Волошиної А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Семіряд І.В., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішеннявід 25.02.2021 року у справі № 641/6686/19 за нововиявленими обставинами, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

29 липня 2021 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що Дзержинським районним судом м. Харкова розглядалась справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 25.02.2021 шлюб розірвано. Постановою Харківського апеляційного суду рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін. Після ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 , стало відомо, що існують істотні для справи обставини, що не були встановлені судом першої інстанції та стали підставою для прийняття незаконного рішення по справі, яке з цих підстав може бути переглянуте за нововиявленими обставинами. При розгляді справи ані позивач, ані відповідач не давали пояснень, оскільки не були присутні у судовому засіданні, через неналежне повідомлення.

Вказала, що обставинами, які не були досліджені судом, але існували, є проживання у шлюбі біля 50 років, під час розгляду справи мешкали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, набували майно в інтересах сім`ї, турбувались про стан здоров`я, перебували разом у лікарів на прийомах та купували один одному все необхідне для лікування та проживання. Чоловік має ряд захворювань, вона надає йому допомогу. На час розгляду справи мешкали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 . Як на час розгляду справи так і по теперішній час вони мешкають разом. Суд ці істотні обставини не встановив та постановив рішення, яке суперечить вимогам закону та є втручанням в їх сімейне життя. ОСОБА_2 не мав наміру припиняти шлюб, всім казав, що звернувся до суду під тиском осіб, які заінтересовані у майні, повідомляв друзів та знайомих, що розлучення є фіктивним, з ОСОБА_1 він мешкав та буде мешкати однією родиною.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова за нововиявленими обставинами та залишити позов без розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила ухвалу суду, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та перешкоджає подальшому розгляду справи.

Вказала, що нею було подано клопотання про виклик та допит свідків у порядку ст. 223 ЦПК України, оскільки у неї є важливий доказ того, що у нього не було наміру розлучатися.

Зазначила, що відповідно до ч.2 ст.429 ЦПК України суд розглянув справу без участі сторін, які мали намір та бажання обов`язково бути присутніми у судовому засіданні та не розглянув справу у передбаченому законом порядку.

Вказала, що клопотання, що надійшли до суду 03.11.2021 та 04.11.2021 та оголошувалися у залі судового засідання 04.11.2021 залишилися ним не розглянуті, та при написанні ухвали він зазначив, що вони надійшли 05.11.2021 року.

Посилається на правові висновки викладені у постановах ВП ВС від 25 травня у справі №752/4995/17 та 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 про те, що нововиявленим обставинами є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі, обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені судом, який ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд зазначеного рішення, та стали відомими тільки після його ухвалення.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що, аналізуючи зміст заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вона зводиться до незгоди заявника з ухваленим по суті справи рішенням суду першої інстанції від 25.02.2021 року та непогодженням заявника із постановою апеляційного суду від 25.06.2021 року, ухваленого за результатами апеляційного перегляду рішення першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в якості нововиявленої обставини та підстави для перегляду рішення суду першої інстанції заявник ОСОБА_1 вказала на те, що при розгляді справи ані позивач, ані відповідач не давали пояснень, оскільки не були присутні у судовому засіданні, через неналежне повідомлення. Обставинами, які не досліджені судом, але існували, - є проживання у шлюбі біля 50 років, що під час розгляду справи мешкали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, набували майно в інтересах сім`ї, турбувались про стан здоров`я, перебували разом у лікарів на прийомах та купували один одному все необхідне для лікування та проживання. Чоловік має ряд захворювань, вона надає йому допомогу. На час розгляду справи мешкали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 . Як на час розгляду справи так і по теперішній час вони мешкають разом. Суд ці істотні обставини не встановив та постановив рішення, яке суперечить вимогам закону та є втручання в їх сімейне життя. ОСОБА_2 не мав наміру припиняти шлюб, всі казав, що звернувся до суду під тиском осіб, які заінтересовані у майні, повідомляв друзів та знайомих, що розлучення є фіктивним, з ОСОБА_1 він мешкав та буде мешкати однією родиною.

Рішенням суду від 25.02.2021 шлюб між сторонами було розірвано.

Постановою Харківського апеляційного суду від 25 червня 2021 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін.

Згідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що під нововиявленими обставинами розуміються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність певних умов, а саме: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, те, що такі обставини є істотними для розгляду справи та вирішення спору, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Необхідно відзначити, що у з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має значення факт та момент встановлення відповідних обставин заявником та характер цих обставин як доказів у справі.

У даному випадку визначальним є істотність для справи обставин, які підтверджуються певними доказами і на які посилається заявник як на нововиявлені, та з`ясування того, чи були або могли бути ці обставини відомими заявникові на момент вирішення спору.

Згідно ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до роз`яснення, яке було надано судам у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК (стаття 423 у чинній редакції ЦПК України) нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі, спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Пункт 4 вказаної постанови роз`яснює, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, ст. 10 ЦПК України одним із фундаментальних аспекту верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не повинно піддаватися сумніву. Винятки з цього принцип можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Заявник не надала до матеріалів справи належних, допустимих та достатніх доказів про те, що сторони дізналися про вищевказані обставини лише після ухвалення рішення про розірвання шлюбу, що суд не міг їх з`ясувати за належної процесуальної поведінки заявника щодо наведення відповідних аргументів щодо спірних правовідносин та доказів на їх підтвердження, а тому колегія суддів погоджується з тим, що наведені у заяві ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими, та за своєю правовою суттю є доводами касаційної скарги на рішення суду, що виключає перегляд судового рішення в порядку ст. 423 ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №127/10129/17 від 22.01.2019, згідно з якими не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (п.п. 27, 28).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявник має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що порушує принцип правової визначеності і є неприпустимим з точки зору реалізації закріплених у ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства.

Суд першої інстанції при розгляді справи правильно врахував відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)), від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18. Посилання апелянта на відповідну касаційну практику є безпідставним з огляду на те, що вона не заперечує висновки суду першої інстанції у даній справі.

Також, не можуть бути підставою для скасування рішення за нововиявленими обставинами посилання позивача на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи, не була присутня у судовому засіданні, позов від імені позивача подано представником, а також заяви по суті справи подавались не самим ОСОБА_2 , а його представником, оскільки за своїм характером це є доводами скарги, яким надана оцінка Харківським апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про розірвання шлюбу, а не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Судом також враховано правовий висновок Великої Палати Верховного суду у справі №9901/819/18 від 14.04.2021, у якому зазначено, що не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

Колегія суддів виходить із того, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Європейський суд з прав людини у цьому контексті зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру («Пономарьов проти України», № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст. 263 ЦПК України правильно встановив фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, у своєму рішенні посилався на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, докази, які були відхилені судом, та навів мотиви їх відхилення. Суд надав мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, крім випадку, коли аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Суд правильно застосував вказані норми права, та навів мотиви їх застосування. Доводи скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на те, що при постановленні ухвали судом першої інстанції було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2022 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.