Справа № 651/514/21
Провадження № 2-з/651/1/22
У Х В А Л А
10.01.2022 року смт. Верхній Рогачик
Верхньорогачицький районний суд
Херсонської області в складі:
судді Загрунного В.Г.
секретаря судових засідань Бедюх А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верхній Рогачик Верхньорогачицького (Каховського) району Херсонської області, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,
29.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верхньорогачицького районного суду Херсонської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:
-грошові кошти, що містяться на банківських рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах майбутніх позовних вимог у розмірі 750000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень;
Заява обґрунтована тим, що предметом позовних вимог до ОСОБА_2 буде стягнення заборгованості в розмірі 750000,00 грн. за користування складським приміщенням у період часу з серпня по грудень 2021 року, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час ОСОБА_2 уникає позасудового врегулювання питання щодо погашення заборгованості. З метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звертається до суду з цією заявою.
Ухвалою від 30.12.2021 року призначено судовий розгляд заяви на 04.01.2022 року з викликом заявника для надання пояснень та додаткових доказів. Ухвалою від 04.01.2022 року розгляд справи відкладено до 10.01.2022 року в зв`язку з відповідним клопотанням представника заявника.
В судове засідання 10.01.2022 року заявник та його представник не з`явилися, але до суду надійшла заява адвоката Філіпського Олександра Сергійовича про залишення заяви про забезпечення позову без розгляду (а.с. 29).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, що зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення доказів».
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення доказів» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, втому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Вказана позиція викладена у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 року по справі №320/3560/18.
Заява про забезпечення позову за своєю формою відповідає вимогам, визначеним ст. 151 ЦПК України, але до неї не долучено документальних доказів того, що між сторонами дійсно виник спір, зокрема, що ОСОБА_1 на праві власності належить складське приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1322 м.кв.; що між сторонами укладено договір оренди складського приміщення для зберігання сільськогосподарської продукції, яким би були передбачені певні умови, строки виконання та відповідальність сторін за порушення чи невиконання умов договору. В зв`язку з цим суд вирішив питання про виклик заявника в судове засідання для надання пояснень та додаткових доказів. Але, оскільки представником заявника подано клопотання про залишення заяви без розгляду, тому суд позбавлений можливості отримати пояснення та додаткові докази по суті заяви. Крім того, в заяві не наведено обґрунтованих мотивів, яким чином невжиття заходу забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову з яким він планує звернутися до суду, а також пропозиції зустрічного забезпечення позову.
Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість того, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
Співмірність під час вжиття заходів забезпечення позову передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладенням арешту на майно відповідача, грошові кошти.
Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд зауважує, що в заяві про забезпечення позову не зазначено будь-яких відомостей та не долучено будь-яких документальних доказів того, що між сторонами дійсно виник спір, зокрема, що ОСОБА_1 на праві власності належить складське приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1322 м.кв.; що між сторонами укладено договір оренди складського приміщення для зберігання сільськогосподарської продукції, яким би були передбачені певні умови, строки виконання та відповідальність сторін за порушення чи невиконання умов договору.
Відтак, будь-яких доказів на підтвердження факту реальної загрози утруднення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог заявником не надано. Твердження заявника, викладені в заяві про забезпечення позову щодо можливості утруднення виконання майбутнього рішення суду мають характер припущення, яке не може вважатись обґрунтованим.
Більш того, на час розгляду заяви заявником не виконано вимоги ч. 4 ст. 152 ЦПК України.
За таких обставин, враховуючи вказані вище вимоги процесуального закону та висновки Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для забезпечення позову.
Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Верхньорогачицького районного

суду Херсонської області В.Г. Загрунний