КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/347/21 Головуючий у 1-й інст. - Дубас Т.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/2329/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.,

при секретарі Діденко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила те, що 05 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 01113-000495, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Ravon R4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 . Страхова сума за договором складає 284 886,00 грн., сума безумовної франшизи - 0,5 % від страхової суми. Вигодонабувачем за договором страхувальником призначено Публічне акціонерне товариство «Кредибанк» (далі - ПАТ «Кредобанк»).

В період дії вищезазначеного договору, а саме 12 квітня 2018 року в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Ravon R4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

13 квітня 2018 року позивач письмово повідомила ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року встановлено, що 12 квітня 2018 року о 19 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Ravon R4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не витримав безпечну дистанцію та безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з задньою частиною автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого пошкодив обидва транспортні засоби. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 04 травня 2018 року.

Згідно листа ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (без номеру та дати), позивача повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем не було пройдено відповідне медичне обстеження та не було надано відповідних документів, а також, відповідно до п.5.1.1. умов договору страхування виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення розділів 10,11,12,13 та 14 Правил Дорожнього руху.

Відповідно до істотних умов договору страхування, страховими ризиками за цим договором є позначені в п.6 розділу І Договору ризики пошкодження, повної, часткової або втрати застрахованого ТЗ в цілому, або окремих його деталей, частин та застрахованого до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Посилалась на те, що за даним договором страхування розуміється страхування транспортних засобів яке не включає в себе страхування відповідальності перед третіми особами, страхування водія та пасажирів майна, що перевозиться у автомобілі, у зв`язку з чим для виплати страхового відшкодування не має значення чи винний позивач у дорожньо-транспортній пригоді, чи наявна відповідальність третіх осіб.

Згідно п.11.1 розділу 11 Договору страхування, виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами договору та цими умовами, з урахуванням обраної п.4 розділу І договору програми страхування, на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акту.

Відповідно до п. 11.3 вищезазначеного Договору, розмір страхового відшкодування визначається виходячи із прямого розміру збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ та документів, що підтверджують розмір спричинених збитків.

Згідно п.11.8 Договору до розмірів страхового відшкодування включаються: витрати, понесені страхувальником, що пов`язані із транспортуванням (буксирування) пошкодженого транспортного засобу від місця аварії до місця зберігання (ремонту), якщо транспортний засіб не може рухатись своїм ходом внаслідок пошкоджень, що є наслідками страхового випадку; витрати, пов`язані на проведення автотоварознавчої експертизи , складання дефектної відомості, послуги експерта чи аварійного комісара в межах фактичних витрат, якщо такі витрати погоджені із страховиком.

Відповідно до копії рахунку на оплату № 95 від 03 січня 2019 році та замовлення - наряду № ОПр10 від 15 лютого 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ravon R4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 складає 10 593,13 грн.

Згідно п.20.4.3. Договору № 01113-000495 добровільного страхування транспортного засобу та п.13.3 додатку № 1 до Договору № 01113-000495 страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,1 % від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен календарний день прострочення, але не більше, ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період.

Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування і складає страховий акт протягом 10 робочих днів з дати отримання страховиком всіх належним чином оформлених документів (п. 21.3 Договору).

Відповідно п. 21.4 Договору виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 30 робочих днів від дати складання страховиком страхового акту.

На виконання п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України 13 квітня 2020 року оскаржено рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

20 травня 2020 року рішенням Нацкомфінпослуг за № 10325/13-12 від 20 травня 2020 року у задоволенні скарги було відмовлено.

24 червня 2020 року оскаржено рішення страховика до Національного банку України, 24 липня 2020 року рішенням Нацбанку за № 14-0005/37028 від 24 липня 2020 року у задоволенні скарги позивача було відмовлено.

Надаючи відповідний розрахунок, представник позивача просила суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 10 593 грн 16 коп., пеню у розмірі 9 883 грн 39 коп., інфляційний борг у розмірі 1 316 грн 05 коп., 3 % річних у розмірі 811 грн 58 коп., що разом становить 22 604 грн 15 коп., стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 25 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на те, що відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року встановлено, що 12 квітня 2018 року о 19 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Ravon R4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не витримав безпечну дистанцію та безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з задньою частиною автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого пошкодив обидва транспортні засоби. ОСОБА_3 порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України.

Крім того, посилається на те, що відповідно до п.п. в) 5.1.1 умов до договору виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення розділів 10, 11, 12, 13 та 14 Правил дорожнього руху.

Зазначає те, що з п.п. 5.1.1 договору № 01113-000495 неможливо чітко встановити, ким з учасників дорожньо- транспортної пригоди повинні бути порушені розділи 10, 11, 12, 13 та 14 Правил дорожнього руху, щоб застосувати пп. в) п. 5.1. Договору, як виключення із страхового випадку.

Посилається на те, що відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Посилається на те, що тлумачення пункту 9.1.9 договору добровільного страхування наземного транспорту № 01113-000495 від 05 грудня 2017 року свідчить про те, що цей пункт договору охоплює собою випадки, які не залежать від волі страхувальника, тобто є несправедливими та такими, що не можуть бути виконані.

Крім того, посилається на те, що п.9.1.9 Договору, згідно якого « у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний у випадку ДТП пройти медичне обстеження (огляд та лабораторні дослідження) на предмет алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння у закладах охорони здоров'я, яким надано право проведення огляду на стан сп'яніння водіїв та надати страховику документальне підтвердження проходження такого обстеження» є нікчемним.

Від представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» - Максименко Валерії Володимирівни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, судове рішення залишити без змін.

Посилається на те, що позивач (за Договором добровільного страхування - страхувальник) погодила укладання Договору добровільного страхування за програмою страхування «Економ» (п. 4 Договору).

Крім того, посилається на те, що за умовами обраної програми страхування «Економ» Договору добровільного страхування, відповідно до пп. в) п. 5.1. р. 5 Договору, виплата страхового відшкодування не здійснюється: в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення Розділів 10, 11, 12, 13 та 14 ПДР.

Посилається на те, що під час укладання Договору добровільного страхування на умовах обраної програми «Економ», позивач погодилась з усіма його умовами та скріпила договір своїм підписом. ПрАТ Страхова компанія «Український страховий стандарт» не несе відповідальності за вибір позивача укласти договір добровільного страхування саме на умовах страхової програми «Економ», який виключає зі страхових ризиків, що настали внаслідок та в результаті порушення ПДР.

Посилається на те, що встановлено вину водія транспортного засобу «Ravon R4», державний номер НОМЕР_1 у порушенні ПДР, що спричинило пошкодження даного застрахованого рухомого майна, страховик мав всі правові підстави прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки випадки, що виникли внаслідок неправомірної поведінки водія на час керування застрахованим автомобілем, в тому числі з причин перевищення безпечної швидкості та недотримання безпечної дистанції, не покривались за умовами страхової програми «Економ» укладеного між сторонами договору добровільного страхування.

Крім того, посилається на те, що відповідно до вимог пп. 9.1.9 договору добровільного страхування, у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний у випадку ДТП пройти медичне обстеження (огляд та лабораторні дослідження) на предмет алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння у закладах охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, та надати страховику документальне підтвердження проходження такого обстеження, проте, в порушення вищезазначеної умови договору, позивачем не надавались відповідні медичні документи про проходження водієм застрахованого транспортного засобу медичного обстеження на предмет відсутності/наявності стану сп`яніння чи іншого стану.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, представник скаржника просить слухати справу у її відсутності, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що умовами Договору добровільного страхування транспортного засобу передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження транспортного засобу, які спричинені внаслідок порушення розділів 12, 13 ПДР, а водієм застрахованого автомобіля було порушено саме п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Крім того, відповідно до вимог пп. 9.1.9 Договору добровільного страхування, у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний у випадку ДТП пройти медичне обстеження (огляд та лабораторні дослідження) на предмет алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння у закладах охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, та надати страховику документальне підтвердження проходження такого обстеження.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 05 грудня 2017 року між позивачем (страхувальником) та відповідачем (страховиком) було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 0113-000495 за програмою страхування «Економ», відповідно до умов якого позивач здійснила страхування транспортного засобу «Ravon R4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 . (а.с. 21-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 5.1.1 Умов добровільного страхування транспортного засобу, що є додатком № 1 до Договору добровільного страхування № 0113-000495 від 05 грудня 2017 року передбачені особливості програми страхування «Економ». (а.с. 23).

Відповідно до пп. в) п. 5.1.1 Умов до договору виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення розділів 10, 11, 12, 13 та 14 Правил дорожнього руху (ПДР). (а.с.23).

Згідно п. 3.1.18 Умов до договору до страхових випадків не відносяться і страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення ПДР, обумовлених в п. 5 цих Умов для відповідної програми страхування, яку обрано в п. 4 Розділу І Договору. (а.с.22).

Відповідно до п. 12.1.7 Умов до договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку наявності обставин, передбачених зокрема в підпункті в) п. 5.1.1 цих Умов.(а.с.25).

Як вбачається з Договору добровільного страхування транспортного засобу № 0113-000495 від 05 грудня 2017 року та Умов договору, що є невід`ємною частиною цього договору, ОСОБА_1 своїми підписами в Договорі та Умовах підтвердила, що вона згодна з ними та її ознайомлено з усіма правилами та умовами укладеного договору страхування. (а.с. 21-25).

В період дії вищезазначеного Договору добровільного страхування, а саме 12 квітня 2018 року в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Ravon R4» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 31).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року встановлено, що 12 квітня 2018 року о 19 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Ravon R4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не витримав безпечну дистанцію та безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з задньою частиною автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого пошкодив обидва транспортні засоби. (а.с. 30)

Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 04 травня 2018 року. (а.с. 30).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

13 квітня 2018 року позивач письмово повідомила ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. (а.с. 26).

Листом начальника управління врегулювання збитків ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» Юренко Тетяні Вікторівні було повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за вищезазначеним випадком. (а.с.29).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічні умови передбачені ст. 26 ЗУ «Про страхування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування та не порушено прав позивача як страхувальника , оскільки умовами Договору добровільного страхування транспортного засобу передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження транспортного засобу, які спричинені внаслідок порушення розділів 12, 13 ПДР, а водієм застрахованого автомобіля було порушено саме п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Відповідно до вимог пп. 9.1.9 Договору добровільного страхування, у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний у випадку ДТП пройти медичне обстеження (огляд та лабораторні дослідження) на предмет алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння у закладах охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, та надати страховику документальне підтвердження проходження такого обстеження.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачем надавались відповідні медичні документи про проходження водієм застрахованого транспортного засобу медичного обстеження на предмет відсутності/наявності стану алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що п.п.5.1.1 умов до Договору добровільного страхування не визначено, що однією із підстав відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування є саме порушення страхувальником розділів 10, 11, 12, 13 та 14 Правил дорожнього руху, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки пунктом 5.1.1 Умов добровільного страхування транспортного засобу, що є додатком № 1 до Договору добровільного страхування № 0113-000495 від 05 грудня 2017 року. передбачені особливості програми страхування «Економ».

Відповідно до пп. в) п. 5.1.1 Умов до договору виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення розділів 10, 11, 12, 13 та 14 Правил дорожнього руху (ПДР).

Крім того, згідно з п. 3.1.18 Умов до договору до страхових випадків не відносяться і страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення ПДР, обумовлених в п. 5 цих Умов для відповідної програми страхування, яку обрано в п. 4 Розділу І Договору.

Відповідно до п. 12.1.7 Умов до договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку наявності обставин, передбачених зокрема в підпункті в) п. 5.1.1 цих Умов.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 0113-000495 від 05 грудня 2017 року та Умов договору, що є невід`ємною частиною цього договору, ОСОБА_1 своїми підписами в Договорі та Умовах підтвердила, що вона згодна з ними та її ознайомлено з усіма правилами та умовами укладеного договору страхування.

Договір є дійсним.

Твердження апеляційної скарги про те, що п.9.1.9 Договору, згідно якого « у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний у випадку ДТП пройти медичне обстеження (огляд та лабораторні дослідження) на предмет алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння у закладах охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв та надати страховику документальне підтвердження проходження такого обстеження» є нікчемним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час укладання Договору добровільного страхування на умовах обраної програми «Економ», позивач погодилась з усіма його умовами та скріпила договір своїм підписом.

Крім того, ПрАТ Страхова компанія «Український страховий стандарт» не несе відповідальності за вибір позивача укласти договір добровільного страхування саме на умовах страхової програми «Економ», який виключає зі страхових ризиків, що настали внаслідок та в результаті порушення ПДР.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 січня 2022 року.

Головуючий

Судді