Справа № 279/6930/21
Провадження по справі 2/276/193/22
У Х В А Л А

28 січня 2022 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Бобер Д.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Юревич Ігор Вікторович 28.12.2021 року звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконним і скасувати наказ Філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» від 07.12.2021 року №124 к/Тр «Про відсторонення від роботи працівників збагачувальної фабрики №3», яким ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 09.12.2021 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи на підставі наказу від 07.12.2021 року №124 к/Тр «Про відсторонення від роботи працівників збагачувальної фабрики №3»; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.12.2021 року вказану позовну заяву передано на розгляд Володарсько Волинського районного суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» не сплачено судовий збір, водночас у позовній заяві ним зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року за № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).

При цьому суд зазначає, що відсторонення працівника від роботи слід розуміти, як один із випадків передбачених законодавством призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. У разі відсторонення від роботи за працівником зберігається робоче місце. Дія трудового договору не припиняється. У той час, як поновлення на роботі має місце при звільненні працівника з займаної посади.

Позивач, окрім визнання незаконним, скасування наказу про відсторонення від роботи ставить питання зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

За змістом п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, за вимогами, які випливають із трудових відносин, позивачі не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій справ: за вимогами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У позовній заяві позивач фактично заявляє такі вимоги: 1) визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи; 2) зобов`язання нарахувати та виплатити середньомісячну заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Тому, в даному випадку, посилання позивача на п.1 ч.1ст.5 Закону, як на підставу його звільнення від сплати судового збору, не ґрунтується на вимогах законодавства.

Таким чином позивач не звільняється від сплати судового збору щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи, а також про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, оскільки такі вимоги не тотожні поновленню на роботі звільненого працівника.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, згідно ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Тому за подання позову в частині скасування наказу і стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи підлягає сплаті судовий збір за двома вимогами, немайновою згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» в сумі 908 гривень та майновою відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року (908 грн. 00 коп.), та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн.).

Реквізити для сплати судового збору:

Володарсько Волинський районний суд,

ГУК у Житомирській області

/ТГ смт.Хорошів/22030101

р/р UA0006751,

, ККД 22030101

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Враховуючи вищевикладене, пред`явлена позовна заява подана з порушенням ст.177 ЦПК України, а саме до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, або передбачені законом підстави звільнення від його сплати.

Оскільки встановлено невідповідність позовної заяви вимогам ст.177 ЦПК України, суддя вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків поданої заяви терміном десять днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. ст.177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення відмічених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Попередити позивача, що у випадку, якщо в зазначений строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.О. Бобер