Справа № 627/744/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря Сургай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, у якому просить визнати за ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на житловий будинок з господарським будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , померлий набув право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями за Договором купівлі-продажу будинку, що посвідчений 14.03.2002 року державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Гук С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 688, Реєстраційний номер: книга 10 номер запису 2002 .

Позивач зазначає, що вона як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на що отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого ОСОБА_4 , у зв`язку з неможливістю визначити склад спадкового майна.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 16.11.2021 року з Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області було витребувано копію спадкової справи № 310/2018 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка разом з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №67434036 від 23.11.2021 року долучені до матеріалів справи.

30.11.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач зазначила, що відповідно до довідки КП «Краснокутське БТІ» № 305 від 07.05.2019 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 14.03.2002 року, посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 688. Реєстраційний номер: книга 10 номер запису 2002. Обгрунтуванням відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу №1 внесено реєстраційний запис про реєстрацію шлюб 12.06.1999 року гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 09.12.2005 року внесено зміни до актового запису, а саме шлюб розірвано, актовий запис №130.

Позивач зазначає, що будинок є об`єктом спільної сумісної власності

подружжя спадкодавця та гр. ОСОБА_3 , оскільки придбаний у 2002 році, у період перебування у зареєстрованому шлюбі. Однак, шлюб розірвано 09.12.2005 року.

Позивач вказує, що до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя позовна давність не застосовується за умови, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірваний шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, яка обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про попущення свого права власності.

Зазначає, що ОСОБА_5 знала що будинок придбаний у шлюбі, та впродовж 16-ти років не здійснювала дій спрямованих на поділ будинку, який є об`єктом спадкової маси. Позивач звертає увагу, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні будь-які рішення з вимогами щодо поділу майна, в тому числі і щодо поділу спірного буднику за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 14.03.2002 року, посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 688, Реєстраційний номер: книга 10 номер запису 2002.

Позивач вважає, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має, а спірний житловий будинок знаходиться на території смт Краснокутськ, належним відповідачем по даній справі є Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 11.01.2022 року за клопотанням представника відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено ОСОБА_5 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася, в матеріалах справи міститься заява від 11.11.2021 року про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду судом повідомлявся, в матеріалах справи міститься заява, в якій представник відповідача просить розглянути справу без участі представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена, в матеріалах справи міститься заява від 01.02.2022 року в якій просить розглядати справу без її присутності, просить винести рішення відповідно до норм закону.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріалами справи встановлено, 14.03.2002 року ОСОБА_4 придбав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу будинку від 14.03.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 688 /а.с.7/.

З довідки № 958 виданої Краснокутським бюро технічної інвентаризації від 28.12.2020 року вбачається, що на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 14.03.2002 року, посвідченого Краснокутською держнотконторою, реєстраційний номер: книга 10 номер запису 2002 /а.с.8/.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.14/.

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарським спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору купівлі продажу будинку від 14.03.2002 року./а.с.13/.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ізвимогами ст.ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця.

За ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Факт того, що ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_4 , в графі «мати» зазначено ОСОБА_1 /а.с.15/.

Позивач ОСОБА_1 , як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва на право на спадщину щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2020 року, винесеною державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Руденко В.О., відмовлено ОСОБА_1 , як законному представнику своєї малолітньої доньки гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 у зв`язку з неможливістю визначити склад спадкового майна. З вказаної постанови вбачається, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 внесено реєстраційний запис про реєстрацію шлюбу 12.06.1999 року гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 09.12.2005 року внесено зміни до актового запису, а саме: шлюб розірвано № актового запису 130. Отже вбачається, що відповідно до ст. 60 СК України, будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя спадкодавця та гр. ОСОБА_3 оскільки придбаний у 2002 році, у період їх зареєстрованого шлюбу. В постанові зазначено, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. За життя ОСОБА_4 така частка не була виділена /а.с. 19,82/.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а ст. 16 ЦК України передбачено, що засобом захисту свого права є визнання права.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На виконання ухвали суду від 16.11.2021 року про витребування доказів, державним нотаріусом було надано копію спадкової справи № 310/2018 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_4 , з якої вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 310/2018. Так, 05.03.2019 року від ОСОБА_1 , як законного представника своєї малолітньої доньки гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за вх. №66/02-14. Інших заяв про прийняття до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що на час придбання спірного будинку, померлий ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 /а.с. 73-83/.

Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, на час укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, а саме 14.03.2002 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 12.06.1999 року по 09.12.2005 року, що свідчить про те, що спірний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 11.01.2022 року було задоволено клопотання представника відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 /а.с.92/.

Таким чином, захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18, від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17(пункт 75) та від 7 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (пункт 54)) зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Отже, заявлені позивачем вимоги стосуються прав та обов`язків ОСОБА_5 і не можуть бути розглянуті судом і вирішені в спорі позивача з третьою особою, яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд в змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення такого співвідповідача позовні вимоги вирішені бути не можуть.

При цьому, питання щодо залучення співвідповідача при розгляді цієї справи є правом позивача, яке може бути реалізовано у встановлений ЦПК України процесуальний строк.

Водночас, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який на час придбання спірного будинку перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 12.06.1999 р. по 09.12.2005 р., про що позивачу відомо з постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, позивач не подавав заяв чи клопотань про залучення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) як співвідповідачів.

У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті позивачем не заявлялось клопотань про залучення співвідповідачем ОСОБА_5 , суд же за власною ініціативою без згоди позивача позбавлений права залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Таким чином, з огляду на те, що як звертаючись до суду з позовом, так і під час розгляду справи позивач не подавав заяв чи клопотань про залучення ОСОБА_5 як співвідповідача, з урахуванням умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті останньої, дана обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з позовом, але із залученням до справи всіх належних відповідачів.

При ухваленні рішення із зазначених підстав суд вважає недоцільним робити аналіз іншим обставинам і доказам по справі, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом до всіх належних відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 76-79, 81, 89, 247, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 .

Відповідач - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, розташована за адресою: 62002, Харківська область, Богодухівський район, смт Краснокутськ, вул. Охтирська, 1, .

Третя особа - ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Бугаєнко І. В.