Справа № 732/1272/21
Провадження 2/732/12/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Карпинської Н.М., секретар - Воропаєва К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства „Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, Гребенюк О.С., діючи на підставі довіреності від 11.08.2020 року за № 3084-К-Н-О та в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на статті ЦПК, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , 32188,17 грн, заборгованості по кредитному договору б/н від 12.09.2007 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ „ПРИВАТБАНК" та з метою отримання банківських плслуг підписав заяву № б/н від 12.09.2007. При цьому сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах та інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонуати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг", „Тарифами Банку" складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ „ПРИВАТБАНК", які були йому надані у письмовій формі. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 28000 грн, при цьому банк керувався п.3.2, п.3.3 Договору, так як відповідач надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни. Банк свої зобов"язання за договором виконав, а відповідач, зобов"язавшись повернути витрачену частину кредитиного ліміту відповідно до умов Договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов"язаннями і це відображено у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. В силу статті 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Відповідач порушив п.6.5 Договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України і свої зобов"язання за Договором не виконав. В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов"язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов"язується сплатити на користь Банку зоборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки „Універасльна", 84,0 % - для картки „Універсальна голд" Станом на 26.07.2021 заборгованість відповідачу банком нарахована на суму 43435,73 грн, яка складається із: 32188,17 грн - заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту), 11247,56 грн - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Кредитодавець не вимагає повернення від боржника за цим позовом повної суми заборгованості, а висунув вимогу про стягнення її частини, визнавши суму до стягнення 32188,17 грн як заборгованість за кредитом від 12.09.2007.

У судове засідання представник банку не з"явився, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача (а.с.53).

Відповідач, в тому числі через представника-адвоката повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с.83). Адвокат Бєлов О.О. засобами електронного зв"язку 24.01.2022 надіслав клопотання про відмову Банку у задоволенні позвних вимог, заявлених позивачем до ОСОБА_1 , оскільки Позивач не довів суттєві обставини по справі щодо заборгованості (а.с.141).

Суд виконав вимоги п.2 частини 7 ст. 128 ЦПК України щодо надсилання відповідачу судової повістки за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 60).

Щодо неучасті у судовому засіданні сторін, суд дійшов висновку, що вони розпорядилися своїми правами самостійно, а тому справу можливо розглядати у їх відсутності. Підстави для відкладення судового розгляду, визначені ст. 223 ЦПК України відсутні.

Письмові заперечення сторони відповідача (а.с.84) зводяться до того, що позивачем не доведено, що ОСОБА_1 отримував у АТ КБ „Приватбанк" тіло кредиту в розмірі 32188,17 грн. Таблиці з обігом коштів, які банк називає „Розрахунок заборгованості" не можуть вважатися належними і допустимими доказами кредитної заборгованості.

Дослідивши заявлені у справі письмові докази, визначивши вимоги і заперечення сторін, норму права, якапідлягає застосуванню, а також суть правовідносин за позовом, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

З наданих банком матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 12.09.2007 підписав Заяву у відділенні АТ КБ „Приватбанк" (а.с.34), яка має форму анкети, де у графі платіжна картка поставив примітку VISA, а у графі вид картки проставив галочку навпроти запису „Зарплатна" та „Універсальна", валюта - гривня, поставив підпис, що він ознайомлений з Умовами та Привилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді і що своїм підписом він підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку і про його місцезнаходження. І тільки у дату „01.10.2007" клієнт банку ОСОБА_1 поставив підпис, що отримав від банку картки з пінкодами до них.

До позовної заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.35-40) та про внесені зміни в договірну базу по платіжним карткам і споживчому кредитуванню (а.с.41-44), а також таблиці на а.с.5-19 із назвою Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12..09.2007, укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.05.2015, станом на 30.09.2019, станом на 26.07.2021, виписку за договором станом на 28.07.2021 (а.с.20-31), довідку про зміну кредитного ліміту (а.с.32-33), а також копію паспорту відповідача.

У подальшому за клопотанням представника відповідача - адвоката Бєлова О.О. судом витребовувались у Позивача первинні документи (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки) на підтвердження надання ОСОБА_1 тіла кредиту на суму 32188,17 грн. Натомість банк продублював виписки з Банківського рахунку, посилаючись що така виписка має статус первинного документа згідно Переліку типових документів, затв. Наказом Мін"юсту від 12.04.2012 № 578/5, за яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок (а.с.111-124, 127-140).

Однак, відповідно до ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Приписами ч.2. ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ „Приватбанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед Банком та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року.

В матеріалах даної справи, хоч і наявні виписки по картковому рахунку, однак відсутній належним чином підтверджений факт існування кредитного договору від 12.09.2007 року № б/н (виходячи із предмету цього позову). У згадуваній вище заяві (а.с.34), на яку банк посилається як на письмовий формуляр оформленого договору мається посилання, що датою видачі карток 158516, 263530 із пінкодами до них є 01.10.2007, тож до можливості відповідача розпорядитися коштами, розміщеними на рахунку, доступ до якого виник в день отримання платіжного інструменту (картки і пін коду), відносини кредиту № б/н від 12.09.2007 не виникли. Самостійно змінювати вказану банком підставу вимог і предмет судового розгляду суд невправі, сам же позивач, своїм правом на уточнення вимог позову не скористався

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вказаного у сукупності, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12-13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 353-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові Акціонерного товариства „Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.09.2007.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2021 року.

Суддя Карпинська Н.М.