ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Херсон

Справа №654/66/21

Провадження № 22-ц/819/213/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.,

Приходько Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сіянка В.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , як до спадкоємця позичальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 15 серпня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позичальнику був відкритий кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 13000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.

Своїм підписом у заяві позичальник підтвердив, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які опубліковані на сайті банку www.privatbank.ua, складає укладений між сторонами кредитний договір.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, спадкоємцем померлого є ОСОБА_1 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому у розумінні частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

13 травня 2020 року, на виконання вимог частини другої статті 1281 ЦК України, банк направив до Голопристанської державної нотаріальної контори претензію кредитора про стягнення заборгованості зі спадкоємців померлого позичальника, з відповіді на яку встановлено, що із заявами про прийняття чи відмову від спадщини спадкоємці померлого до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

11 вересня 2020 року ОСОБА_1 було направлено вимогу про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від 15 серпня 2016 року, укладеним між банком та ОСОБА_2 , однак ця вимога виконана не була.

Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором №б/н від 15 серпня 2016 року, у зв`язку з чим станом на часу його смерті виникла заборгованість у розмірі 10617,13грн. за простроченим тілом кредиту. Обов`язок щодо сплати заборгованості має покладатися на спадкоємців померлого позичальника, а тому банк, пославшись на вимоги статті 1282 ЦК України, просив стягнути зазначену суму з ОСОБА_1 , а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що саме відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті позичальника ОСОБА_2 , чи отримав будь-яке майно після померлого, вартість якого відповідає сумі заборгованості або перевищує її. Крім того, вказав, що АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя на праві власності належало майно, за рахунок якого може бути погашена наявна заборгованість, та відомості щодо його вартості.

Не погодившись з рішенням суду від 01 листопада 2021 року, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що підтвердженням прийняття спадщини відповідачем є його постійне проживання разом із спадкодавцем. Наведене обставина підтверджується копіями паспортів, за якими адреси реєстрації відповідача та боржника збігаються.

Крім того, судом не встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини, а тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадщина після померлого ОСОБА_2 належить йому з часу її відкриття, до складу якої входять, у тому числі, й кредитні зобов`язання померлого позичальника.

Зазначив, що посилання суду на те, що окрім відповідача, за адресою, де проживав померлий спадкодавець, були зареєстровані й інші особи, не виключає можливості вирішення спору.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором станом на день його смерті становить 10617,13грн., яка складається з 10617,13грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту.

13 травня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» до Голопристанської державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України направив претензію кредитора до спадкоємців померлого боржника (вих.№SAMDNWFC3).

Листом від 15 травня 2020 року. за вих. № 302/02-14, Голопристанська державна нотаріальна контора повідомила банк, що на підставі претензії банку заведена спадкова справа №118/2020 на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також зазначено, що відомості про спадкоємців померлого в нотаріальній конторі відсутні, коло спадкоємців невідоме. Вказано, що в разі звернення спадкоємців померлого ОСОБА_2 до нотаріальної контори, їм буде доведено до відома про наявність пред`явленої банком претензії (а.с.66).

11 вересня 2020 року банк направив лист-претензію ОСОБА_1 про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від 15 серпня 2016 року, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , яка залишена без задоволення (а.с. 67,70).

Відповідач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або відмову від неї після смерті ОСОБА_2 не звертався, свідоцтво про право на спадщину не отримував.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють померлу особу в усіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, в яких місцем реєстрації зазначена одна й та ж сама адреса, а саме: АДРЕСА_1 .

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України ).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач не надав доказів того, що саме відповідач за правилами частини третьої статті 1268 ЦК України прийняв спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час її відкриття, оскільки реєстрація боржника та відповідача за однією адресою не є безумовною підставою для покладання на відповідача обов`язку задовольнити вимоги кредитора та не доводить факт спільного проживання, з яким наведена норма права пов`язує прийняття спадщини.

Між іншим матеріали справи містять довідку відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області за №798/13-77 від 20 вересня 2021 року, згідно якої за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано шість осіб (а.с. 97, 98).

Виходячи з наведеного, позивач мав можливість після звернення до суду визначити коло спадкоємців, чим не скористався. Також банком не доведено, що саме відповідач є спадкоємцем після померлого ОСОБА_2 , у тому числі з огляду на положення глави 86 книги шостої ЦК України, яка регламентує спадкування за законом, передбачаючи одержання права на спадкування почергово.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на відповідача обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, ПАТ КБ «ПриватБанк» не довело його наявності, об`єму та вартості, оскільки обов`язок перед кредиторами спадкодавця виникає у спадкоємців лише у межах передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Суд, дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог покладається саме на цю особу, в зв`язку з чим колегія суддів оцінює критично посилання в апеляційній скарзі на те, що на позивача нормами законодавства не передбачено покладення на нього обов`язку доказування, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України визначено змагальність та диспозитивність цивільного процесу.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк», колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно ст.389 ч.3 п.2, ст.19 ч.6 п.1 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько