ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м. Херсон

справа № 654/3392/21

провадження № 22-ц/819/460/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Радченка С.В.,
Семиженка Г.В.,
секретарПлохотніченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Сіянка В.М. від 22 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Голопристанська державна нотаріальна контора Херсонської області, про встановлення факту визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із вищезазначеною заявою. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначала, що під час її народження її батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим у свідоцтві про народження відсутні відомості про її батька. Також, до реєстрації шлюбу у її батьків народилася ще одна донька ОСОБА_5 . Після укладання між батьками шлюбу в сім`ї народилося ще двоє дітей син ОСОБА_6 , та донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 мати заявниці, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 батько заявниці та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат ОСОБА_6 . За життя батько ОСОБА_9 визнавав її своєю донькою, піклувався про неї. З 06.07.2002 року її батьки переїхали проживати до неї, де були зареєстровані та проживали до самої смерті.

За заявою брата заявниці ОСОБА_6 , після смерті батька ОСОБА_9 у Голопристанській державній нотаріальній конторі Херсонської області було заведено спадкову справу. Проте, після смерті брата вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про фактичне прийняття спадщини після смерті свого батька, але їй було роз`яснено, що у зв`язку з неможливістю підтвердження родинних зв`язків із спадкодавцем, необхідно звернутися до суду для підтвердження такого факту.

Заявниця зазначає, що встановлення факту визнання батьківства відносно неї необхідне для оформлення спадщини, тому просила суд встановити факт визнання батьківства, а саме те, що ОСОБА_9 є її батьком.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заяву ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали суду та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження з тих підстав, що встановлення юридичного факту для заявниці пов`язується з метою в подальшому підтвердити своє право на спадкове майно, тобто вбачається спір про право, не встановлював обставини з яких вбачається наявність такого спору та не з`ясовував коло осіб між якими такий спір існує чи може виникнути. Вказує на те, що суд не врахував відсутність спору про право у даній справі, оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли прийняти спадщину або претендували на її прийняття. Матеріали справи містять належні докази, які підтверджують та обґрунтовують заяву про встановлення факту визнання батьківства, відсутність інших спадкоємців, які б заявляли чи могли б заявити про своє право на спадщину.

Відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність спору про право, оскільки в даному випадку встановлення юридичного факту пов`язується з метою в подальшому підтвердити своє право на спадкове майно, а тому заява не підлягає розгляду в окремому провадженні.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду і вважає його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її рідним батьком, оскільки на момент її народження батьки заявниці не перебували в зареєстрованому шлюбі і тому в свідоцтві про народження заявниці відомості про батька не зазначено (а.с.2-5).

З 06.07.2002 року батьки заявниці ОСОБА_1 переїхали до неї за місцем її проживання, де були зареєстровані та проживали до самої смерті (а.с.17,18).

Після смерті батька ОСОБА_9 відкрилася спадщина.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Голопристанської державної нотаріальної контори звернувся брат заявниці ОСОБА_6 , на підставі якої було заведено спадкову справу №198/2017.

ІНФОРМАЦІЯ_3 брат заявниці ОСОБА_6 помер.

11.11.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про фактичне прийняття спадщини після смерті її батька - ОСОБА_9 до Голопристанської державної нотаріальної контори. Проте, на свою заяву вона отримала роз`яснення від нотаріуса, у якому зазначено, що нотаріус не може вчинити нотаріальні дії за її заявою, оскільки у заявниці відсутні документи, підтверджуючі факт родинних зв`язків із спадкодавцем і у разі відсутності можливості підтвердити родинні зв`язки зі спадкодавцем документально, вона може звернутися для підтвердження такого факту до суду (а.с.28).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що крім брата, вона ще має двох сестер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які також можуть бути спадкоємцями після смерті батька ОСОБА_9 . Проте матеріали справи не містять будь-яких відомостей стосовно того, що зазначені особи зверталися до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього батька чи мають на меті здійснити таке звернення.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій за заявою ОСОБА_1 про фактичне прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що із наданих нею документів не підтверджується факт родинних зв`язків спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкриття провадження з підстав того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, не зазначив хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, тобто не встановив між ким існує спір.

Подібні висновки зазначено у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18) та у постанові Верховного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_10 , поданої в порядку окремого провадження. При розгляді даної справи суду слід врахувати вищенаведене, вжити передбачених законом заходів для всебічного, повного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, прав і обов`язків сторін, і залежно від встановленого, відповідно до норм діючого законодавства, вирішити питання про можливість прийняття даної заяви до розгляду, розглянути вимоги заяви та постановити відповідне судове рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає

Дата складання повного тексту судового рішення 20 січня 2022 року.

Головуючий О.А.Кузнєцова

Судді: С.В.Радченко

Г.В.Семиженко