ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 січня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1395/21

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/182/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2021 року (ухвалене о 12:21, повний текст рішення складено 27 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Українська залізниця», в якому просила стягнути з останнього на її користь 400 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовувала тим, що 23.04.2019 близько 10-50 год на 822 км ПКЗ ДН-1 Київ на пероні Бровари-Бобрик, що на території Броварського району Київської області, за участю електропотягу №888 «Київ-Волинський - Ворожба» сталася дорожньо-транспортна пригода, за наслідком якої загинув її син ОСОБА_2 . Кримінальне провадження за даним фактом 23.04.2019 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

Указує, що загибель сина спричинила надзвичайні страждання, порушення звичайного способу життя. Її переслідує відчуття самотності, тривожності, відсутність бажання до подальшого життя. Внаслідок смерті сина у неї почалися проблеми з серцем, оскільки вона тяжко переживає його втрату. Все це викликало в неї негативні емоції, переживання та душевний біль, в зв`язку з чим їй заподіяна моральна шкода.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 21.10.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в дохід держави 1500 грн судового збору.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що позивачем не подано жодних підтверджень, що відображалися у негативному емоційному стані та погіршенню здоров`я, яке зафіксовано лікарями у медичних закладах, а також зміни звичного для позивача способу життя.

Указує, що вина та протиправність дій АТ «Укрзалізниці» відсутні, оскільки в силу закону відповідач несе цивільно-правову відповідальність без вини, однак смерть потерпілого настала через його власну необережність та перебування у стані алкогольного сп`яніння у порушення вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті.

Заявник наголошує, що судом першої інстанції, врахувавши нібито ступінь, глибину та тривалість моральних страждань понесених позивачем, стягнуто з відповідача 150 000 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди, не роз`яснено розрахунку та не зазначено критерії майнового виразу, щодо саме вирішеної суми стягнення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Таргоній В.М. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення без змін, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості, принципам розумності та справедливості.

Указує, що втрата матір`ю дитини в похилому віці впливає і буде впливати на її психоемоційний стан та об`єктивно на її життя.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача АТ «Українська залізниця» Панфілова А.О., який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №0001205, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи часткового позов суд першої інстанції, встановивши, що смерть ОСОБА_2 , сина позивачки, настала внаслідок травмування при зіткненні з потягом, врахувавши положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України, вимоги розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 за рахунок АТ «Укрзалізниця» в розмірі 150 000 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки районним судом обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що 23 квітня 2019 року приблизно о 10-50 год на 822 км ПКЗ ДН-1 Київ, перегін Бровари-Бобрик, що на території Броварського району Київської області, електропоїзд №888 «Київ-Волинський - Ворожба» здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який від отриманих травм помер на місці пригоди, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2019 року (а.с.13).

23 квітня 2019 року вказані відомості внесені до ЄРДР за №0001205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.3 ст.276 КК України (матеріали кримінального провадження № 0001205).

Постановою старшого слідчого Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Кудрявського Р.С. від 30 серпня 2019 року, внесене до ЄРДР за № 0001205 від 23 квітня 2019 року, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. З постанови слідує, що загиблий ОСОБА_2 не дотримався правил безпеки на залізничному транспорті України, що призвело до його травмування (а.с.9-10).

З висновку експертного дослідження № 184, проведеного 24 квітня-27 травня 2019 року Броварським районним відділенням КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» вбачається, що при судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,73%, що при житті могло відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с. 50, матеріали кримінального провадження №0001205).

Актом службового розслідування аварії від 02 травня 2019 року встановлено, що 23.04.2019 слідуючи поїздом №888 на перегоні Бровари-Бобрик, локомотивна бригада на 824 км пк 5 (з.п. Квітневий) при схрещенні з зустрічним електропоїздом при швидкості 87 км/год здійснено наїзд на особу чоловічої статі, яка раптово з`явилася на колії одразу по проходу зустрічного електропоїзда. Машиністом було подано гучний звуковий сигнал та одночасно з цим застосовано екстрене гальмування. Наїзд на людину уникнути не вдалося. Помічником машиніста ОСОБА_3 було оглянуто потерпілого ОСОБА_2 , який ознак життя не подавав. Висновок комісії: локомотивна бригада діяла згідно вимог інструкції ЦШ-0001, інструкції ЦВ-ЦЛ-0015 та системи інформації «людинга на колії. Вини залізниці не вбачається (а.с.47-49).

Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю загиблого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Потяг перебуває на балансі виробничого підрозділу «Моторовагонне депо Фастів-1» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», а машиніст вказаного електропотягу ОСОБА_4 та помічник машиніста ОСОБА_3 перебувають у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця».

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює, діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Дані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 05 червня 2019 року у справі N 466/4412/15-ц, провадження N 61-37654св18.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановивши, що ОСОБА_1 є матір`ю загиблого ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачці заподіяна моральна шкода внаслідок загибелі сина ОСОБА_2 , яка підлягає відшкодуванню відповідачем як власником джерела підвищеної небезпеки, оскільки останнім не подано належних доказів, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом вірно зазначено, що відсутність вини водія електропоїзду та закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати позивачці моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому, судом враховано, що подія сталася внаслідок власної грубої необережності ОСОБА_2 , перебування його у стані алкогольного сп`яніння та знехтування Правилами безпеки громадян на залізничному транспорті. Районним судом застосовано положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України та зменшено розмір відшкодування завданої позивачці моральної шкоди смертю сина.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції виходив із засад розумності та справедливості, урахував глибину фізичних та душевних страждань позивачки.

Апеляційний суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що завдана їй смертю сина моральна шкода спричинила та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання; зазначені обставини істотно змінюють життя позивачки, тягнуть за собою зараз та потягнуть у подальшому з віком додаткові зусилля на організацію свого життя та його матеріальне забезпечення. Відновити становище, яке існувало до смерті сина, у житті позивачки неможливо. У зв`язку із зазначеним, посилання апеляційної скарги на те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження заподіяння їй моральних страждань не є слушними.

Твердження, що моральна шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом ст. 1167, 1168, 1187 ЦК України власник чи володілець джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, може бути звільнений від такої відповідальності лише за спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.

Обставин непереборної сили або умислу потерпілого судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Інші аргументи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, чи незгоди заявника із відповідним висновком суду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2022 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко