Справа № 214/6390/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 січня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку регресу, треті особи - Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі відділення у місті Кривому Розі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Дніпро, -
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь в порядку регресу сплачену суму боргу у розмірі 229670 грн. 19 коп. за кредитним договором №5707С106 від серпня 2007 року та договором поруки №5707Р127 від 21.09.2007 року та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1956/10 від 06.12.2010 року, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з неї та відповідача солідарно заборгованості на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в розмірі 472526 грн. 53 коп. в частині стягнення боргу саме з неї. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до ст. 2 Договору поруки №5707Р127 до Кредитного договору №5707С106 від 21.09.2007 року, укладеного між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , позивач, як поручитель, зобов`язалась перед банком відповідати за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань відповідача, як позичальника, за Кредитним договором №5707С106 від 21.09.2007 року. Так, оскільки відповідач не виконувала свої зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з них як солідарних боржників суми боргу, що утворилась. Відповідно до виконавчого листа №2-1956/10 від 06.12.2010 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 472526 грн. 53 коп. та в рівних частинах 3098 грн. 81 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. Відповідно до постанови ВП №37996704 про звернення стягнення на доходи боржника від 02.10.2014 року, державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ було звернуто стягнення на доходи позивача. Так, загальна сума коштів, які були стягнуті з позивача в рахунок виконання вказаного виконавчого листа становить 229670 грн. 19 коп. При цьому згідно довідки ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 21.10.2019 року зазначено, що заборгованість за Кредитним договором №5707С106 від 21.09.2007 року за основним боргом становить 216720 грн. 47 коп. Таким чином, позивач вважає, що на сьогоднішній день борг за основною сумою кредиту погашено у повному обсязі, але з її заробітної плати продовжується стягнення так як виконавчий лист продовжує перебувати на виконанні, тому позивач звернулась до суду з даним позовом та просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з неї заборгованості. Разом з тим, позивач вважає, що набула до відповідача права зворотної вимоги, як поручитель, який виконав кредитні зобов`язання за боржника.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача.
Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Треті особи, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак у судове засідання не з`явились.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, 21 вересня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем було укладено Кредитний договір №5707С106 від 21.09.2007 року, згідно якого останній було надано кредит у розмірі 303000 грн. 00 коп., строком до 19 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.11-18).
Разом з тим, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №5707С106 від 21.09.2007 року, 21 вересня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», позивачем та відповідачем був укладений Договір поруки №5707Р127 (а.с.8-10).
Згідно ст. 2 Договору поруки №5707Р127 до Кредитного договору №5707С106 від 21.09.2007 року позивач, як поручитель, зобов`язалась перед банком відповідати за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань відповідача, як позичальника, за Кредитним договором №5707С106 від 21.09.2007 року і зобов`язалась нести солідарну відповідальність по відшкодуванню заборгованості по основній сумі кредиту, відмоткам та комісіям, що нараховуються банком, а також по відшкодуванню збитків та виплаті неустойко, тощо.
Згідно п. 3.3.1 Договору поруки №5707Р127 до Кредитного договору №5707С106 від 21.09.2007 року, поручитель має право у разі виконання зобов`язань перед банком, отримати всі документи, що засвідчують вимоги банку до позичальника по зобов`язаннях за кредитним договором.
Згідно п. 3.4.1 Договору поруки №5707Р127 до Кредитного договору №5707С106 від 21.09.2007 року поручитель зобов`язується з метою задоволення вимог банку, що існують на підставі кредитного договору, погасити непогашену заборгованість позичальника перед банком в розмірі заборгованості за кредитним договором, якщо позичальник не відреагував на повідомлення банку про необхідність повернення основної суми кредиту, відсотків, комісій тощо, що обумовлені в кредитному договорі. У такому випадку поручитель несе відповідальність по боргам позичальника в частині основної суми кредиту, відсотків тощо, які обумовлені в кредитному договорі.
Згідно виконавчого листа №2-1956/10 від 06.12.2010 року, виданого 01 грудня 2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 472526 грн. 53 коп. та в рівних частинах 3098 грн. 81 коп. в рахунок відшкодування судових витрат (а.с.19).
З метою виконання вказаного виконавчого листа, державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Постановою ВП №37996704 про звернення стягнення на доходи боржника від 02.10.2014 року, звернув стягнення на доходи ОСОБА_1 , яка на той час працювала в ПАТ «Криворіжаглобуд» (а.с.20).
Згідно довідки про здійснення відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 , виданої директором ТОВ «УКРАТЛАНТІК» Юда Томаш Вітольдом, за період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 , на підставі постанови ВП №37996704 винесеної при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1956/10, було утримано 213870 грн. 92 коп. (а.с.22).
Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Так, як зазначалось вище та встановлено Договором поруки №5707Р127 до Кредитного договору №5707С106 від 21.09.2007 року (стаття 2 договору) позивач, як поручитель, зобов`язалась перед банком відповідати за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань відповідача, як позичальника, за Кредитним договором №5707С106 від 21.09.2007 року і зобов`язалась нести солідарну відповідальність по відшкодуванню заборгованості по основній сумі кредиту, відсоткам та комісіям, що нараховуються банком, а також по відшкодуванню збитків та виплаті неустойко, тощо.
Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.
Правовий аналіз норм ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду України від 23.09.2015 року по справі №6-466цс15.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Між тим, позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надала суду достатніх, належних та допустимих доказів, в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, викладених у позовній заяві та обґрунтовують її позовні вимоги, зокрема, не надала доказів того, що до неї перейшло право вимоги за зобов`язанням, яке ґрунтується на кредитному договорі з боржником, відповідачем у цій справі, чи надавала вона відповідачу докази переходу до неї прав у зобов`язанні.
Крім того, як убачається з матеріалів справи, зобов`язання за кредитним договором №5707С106 від 21.09.2007 року виконано позивачем, як поручителем, не в повному обсязі, а частково, позаяк, згідно листа-відповіді від 21.10.2019 року (а.с.23), заборгованість за кредитним договором №5707С106 від 21.09.2007 року станом на 11 жовтня 2019 року становить 297791 грн. 14 коп., тоді як згідно довідки про здійснення відрахувань із заробітної плати позивача (а.с.22), з її заробітної плати за період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року було утримано 213870 грн. 92 коп. Тому суд вважає, що наслідки, передбачені ст. 556 ЦК України, щодо переходу всіх прав кредитора до поручителя, внаслідок повного виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, не настали, а відтак у позивача, як у поручителя, не виникло право пред`явити зворотну вимогу до відповідача, як боржника.
Разом з тим, суд зауважує, що у разі відсутності у позивача доказів на підтвердження викладених нею у позовній заяві обставин, остання не скористалась правом подати до суду клопотання про витребування таких доказів, оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу сплаченої суми боргу є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.
Разом з тим, суд зазначає, що слід відмовити і в задоволенні позовних вимог про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1956/10 від 06.12.2010 року, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з позивача та відповідача солідарно заборгованості на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в розмірі 472526 грн. 53 коп. в частині стягнення боргу саме з позивача, а також про зупинення виконавчого провадження №37996704, відкритого з приводу виконання вказаного виконавчого листа, позаяк такі є похідними від тієї вимоги в задоволенні якої суд вирішив відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів в порядку регресу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.