Справа №333/244/22
Провадження №2-н/333/42/22
У Х В А Л А

Іменем України

20 cічня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3115,20 грн., та судового збору у розмірі 227 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява представника Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3115,20 грн., та судового збору у розмірі 227 гривень.

Вивчивши матеріали судового наказу суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.У заяві повинно бути зазначено:найменування суду, до якого подається заява;повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником у прохальній частині зазначеної заяви, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017 року по 01.01.2019 рік на суму 3115,20 грн.

Заявник у заяві зазначає, що ним пред`явлено вимогу, яка не перевищує строку позовної давності посилаючись на те, що 01.07.2018 року боржником було здійснено оплату, таким чином відбулось переривання перебігу позовної давності.

До заяви надано розрахунок за вказаний період з якого вбачається, що за період з 01.12.2017 року по 01.12.2018 рік боржником здійснено оплату на суму 2555,52 грн. 01.07.2018 року.

Проте відповідно до наданого розрахунку неможливо встановити обсяг використаної електричної енергії за кожен місяць окремо, та суму яку необхідно було б сплатити боржнику у відповідному місяці.

Таким чином, заявником не підтверджено переривання перебігу позовної давності, оскільки з наданого розрахунку не можливо встановити, що здійснена оплата боржником не мала призначення платежу за конкретний місяць, а заявником на підтвердження надано лише заборгованість та оплату у сукупності за період.

Зазначене вказує на суперечність вимог заявника і доказів, на які вона посилається.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягненню заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення.

Відповідно до ухвали ВССУ від 20.11.2013 р. по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 є власником квартири матеріали справи не містять.

Наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, а тому вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними. ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Таким чином відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у видачі судового наказу повинно бути відмовлено.

Суд роз`яснює, що згідно ч. 2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.163, 165, 166, 258, 260, 261 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» у видачі судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3115,20 грн., та судового збору у розмірі 227 гривень.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її складання.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська