Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1715/21
Провадження №2/433/117/22
Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
за участю секретаря судового засідання Рєзнікової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна до ОСОБА_2 про надання дитині права виїзду за кордон,
До Троїцького районного суду Луганської області з вказаним позовом звернулась позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю в м.Запоріжжя. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, грошової допомоги на утримання дитини не надає, відмовляється від надання згоди на виїзд дитини. Просила надати дозвіл їхній неповнолітній дитині на виїзд за межі України, а саме до: Російської Федерації, Республіки Казахстан, Єгипту, Туреччини та перетин лінії розмежування операції об`єднаних сил України Донецької та Луганської областей, разом із нею без згоди та супроводу батька.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились. Представник позивача надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подав.
Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 13 серпня 2011 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано 13 серпня 2011 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області (а.с.5).
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 26 серпня 2016 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5, звор.).
Позивач має намір вивезти дитину за межі території України з метою всебічного та гармонійного розвитку дитини, оздоровлення, розширення її кругозору та відвідування родичів.
Судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача - батька дитини згоду на виїзд дитини у позасудовому порядку.
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» визначає право дитини на відпочинок та охорону здоров`я.
Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991) Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.
Стаття 10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.
Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
З огляду на викладене, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх в`їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки позивач має намір вивезти дитину за межі території України з метою відвідування родичів, розширення її кругозору та оздоровлення дитини, судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а також те, що відповідачем не надано доказів, того що виїзд дитини за кордон пов`язаний з виїздом на постійне місце проживання разом із матір`ю або пов`язаний із довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України, а саме до: Російської Федерації, Республіки Казахстан, Єгипту, Туреччини та на багаторазові тимчасові в`їзди/виїзди на територію Луганської та Донецької областей, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також через лінію розмежування в зону проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, разом із позивачем без згоди та супроводу батька.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 57262098 від 11.11.2021 року про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. (а.с.1).
Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись статтею 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтями 150, 154 СК України, статтями 10, 12, 77-81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна до ОСОБА_2 про надання дитині права виїзду за кордон, - задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітній дитині, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , без письмової згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , у супроводі матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , за межі державного кордону України, а саме: Російської Федерації, Республіки Казахстан, Єгипту, Туреччини з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Надати дозвіл на багаторазові тимчасові в`їзди/виїзди на територію Луганської та Донецької областей, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також через лінію розмежування в зону проведення операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , без письмової згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , у супроводі матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.І. Суський