Справа №705/11/22
2-з/705/2/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого органу Уманської міської ради, Комунального підприємства «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради, Уманського комунального підприємства «Комунальник» Уманської міської ради, третя особа: Управління в місті Умані та Черкаській області Відокремленого підрозділу комітету правового захисту України «Спеціалізований державний антикорупційний комітет України» в особі керівника Столяра Андрія Миколайовича, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, у якій просить суд скасувати рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року за № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства» в частині, яка стосується демонтажу тимчасової споруди, встановленої по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , заборонивши відповідачам вчиняти будь-які дії, що пов`язані з її демонтажем.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, які пов`язані з організацією та проведенням демонтажу (знесення, руйнування) вищевказаної тимчасової споруди, до вирішення спору судом по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що в листі від 05.01.2022 року КП «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради поставила його до відому, що у разі не проведення добровільного демонтажу належної йому тимчасової споруди по АДРЕСА_1 до 10 січня 2022 року, відділ житлово-комунального господарства Уманської міської ради організує спільно з УКП «Комунальник» знесення (демонтаж) належного йому об`єкта.

На його думку, такі неправомірні дії відповідачів можуть спричинити невідворотні наслідки, а саме знищення належного йому майна, при цьому рішення суду у цій справі буде просто неможливо виконати. Також такі дії відповідачів фактично позбавляють його порушеного права, за захистом якого він і звернувся до суду.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суддя вважає за необхідне розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них документи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 р. у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 р. у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 р. у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Також судом враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2021 по справі № 308/8567/20 , згідно з якою першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач подав заяву про забезпечення позову разом з позовною заявою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право власності та користування на тимчасову споруду по АДРЕСА_1 , на яку він отримав усі необхідні дозвільні документи.

Із позовною заявою та заявою про забезпечення позову позивач звернувся до суду, у зв`язку із отриманням повідомлення КП «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради, у якому ОСОБА_1 , як власника (користувача) об`єкту некапітального типу, тимчасової споруди, повідомлено, що відповідно рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства» йому необхідно до 10 січня 2022 року провести демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 . В разі невиконання рішення про демонтаж, відділ житлово-комунального господарства Уманської міської ради організує спільно з УКП «Комунальник» знесення (демонтаж) вищевказаного об`єкта.

Суд, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів саме такого виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог позивача заборонити вчиняти будь-які дії, пов`язані з організацією та проведенням демонтажу належної йому тимчасової споруди, розташованої по АДРЕСА_1 .

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), оскільки за наявними матеріалами обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , ст.ст. 149, 150, 153, 154, 353, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, які пов`язані з організацією та проведенням демонтажу (знесення, руйнування) тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства».

Копію ухвали надіслати до Відділу державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для вжиття відповідних заходів та сторонам до відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р. В. Піньковський