Провадження №2/337/395/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

за участі секретаря - Сабліної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, який мотивує тим, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_2 . Вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак її чоловік ОСОБА_3 , 1962 р.н., мешкає окремо, не працює, є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи. Вона на даний час мешкає окремо, є теж непрацездатною особою, інвалідом 2-ї групи з 2000 року, розмір її пенсії незначний, інших джерел доходу немає. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання. Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, офіційно працевлаштований, має постійний та стабільний заробіток, але матеріальної допомоги їй не виділяє, у зв`язку з цим вона вимушена звернутись до суду з цим позовом.

Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно.

Ухвалою суду від 08.12.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 20.12.2021 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Ст.51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч.1 ст.204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

Згідно з ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обидва зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , 1962 року народження, який є інвалідом 3-ї групи (трудове каліцтво), проте з чоловіком проживає окремо.

Вказані обставини визнаються сторонами та в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК №034934 ОСОБА_4 31.10.2005р. повторно встановлена 3 група інвалідності за загальним захворюванням безстроково.

Позивачка ОСОБА_1 , яка є пенсіонеркою з інвалідністю, за період з жовтня по грудень 2021р. включно отримала пенсію в загальному розмірі 6600,00 грн. (по 2200,00грн. на місяць).

Відповідач ОСОБА_2 15.03.2014р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , від якої 24.12.2021р. до суду надійшла заява про те, що вона не заперечує проти стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працював на ТОВ «Запорізький хлібозавод №5» (код 05465672), за 2021 рік отримав дохід в сумі 70212,34 грн.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що за змістом ст.202 СК України обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19).

Крім того, у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним.

У зв`язку з цим, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Так, суд встановив, що позивачка є непрацездатною особою, інвалідом 3 групи, отримує пенсію в щомісячному розмірі 2200,00грн., інших джерел доходу немає, перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте з чоловіком фактично не проживає, проживає на даний момент сама.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачкою письмовими документами, які суд вважає належними і допустимими. Підстав сумніватися в достовірності цих доказів у суду немає.

Крім того, суд враховує, що зазначені вище обставини визнані відповідачем і ним не заперечуються.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачка ОСОБА_1 як непрацездатна особа, через захворювання та необхідність лікування, неможливість забезпечення усіх життєвих потреб за рахунок лише пенсії, яка є єдиним джерелом її доходу, потребує сторонньої матеріальної допомоги від свого сина ОСОБА_2 .

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує, як вищевикладені обставини, так і те, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, на даний момент одружений.

Вирішуючи вказаний спір суд також враховує те, що відповідач даних про наявність інших утриманців, про свій незадовільний стан здоров`я не повідомив.

Підстав, які б унеможливлювали надання матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем, немає.

При цьому суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 позов визнав і таке визнання не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Враховуючи зазначене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141, ст.142 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов повністю, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору за ставками, які діяли на час звернення до суду з вказаним позовом, а саме в розмірі 454,00 грн., інші 50 відсотків судового збору, компенсувати за рахунок держави.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити рішення суду про стягнення аліментів до негайного виконання.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.15,16 ЦК України, ст.202-205 СК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, щомісячно, починаючи з 07.12.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова