ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1838/21 Номер провадження 22-ц/814/341/22Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Міщенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із позовом до Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області, відповідно до якого прохав визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: :51:004:0130, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказував, що 28.12.2017 Сектором містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Лохвицької РДА йому було видано Паспорт прив`язки торгівельного павільйону на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

15.03.2018 проведено державну реєстрацію права власності територіальної громади в особі Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :51:004:0130, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 .

21.08.2018 між ним, як Орендарем, та Заводською міською радою, як Орендодавцем, було укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки строком до 31.12.2018.

25.06.2019 Рішенням Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області № 26 вирішено, серед іншого, вказану земельну ділянку передати у власність ОСОБА_1 шляхом продажу на підставі договору купівлі-продажу.

Позивач вказував, що на виконання вказаного рішення місцевої ради ним було сплачено у повному обсязі вартість земельної ділянки, підготовлено проект договору купівлі-продажу від 30.10.2019, однак, не зважаючи на його неодноразові звернення та вимоги до Заводської міської ради Миргородського району Полтавської, жодних дій для підписання та нотаріального посвідчення вказаного договору не вчинено.

Листом Заводської міської ради в особі міського голови на його письмову вимогу від 20.09.2021 вчинити дії з укладення договору-купівлі-продажу земельної ділянки повідомлено про відсутність можливості проведення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки відсутні відомості про виконання пункту 6 рішення Заводської міської ради № 45 щодо оформлення ОСОБА_1 в установленому порядку документів на право приватної власності на землю.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

короткого змісту вимог апеляційної скарги

З даною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив ухвалу в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

Заявник вважає, що ухвала Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права; висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції, на його думку, неправильно застосував норми статей 4, 45 ГПК України та порушив положення статей 4, 19, 186 ЦПК України.

Вказував, що правовідносини з приводу купівлі-продажу земельної ділянки комунальної власності виникли у нього, як фізичної особи-покупця, та саме за захистом цивільного права він звернувся до суду із вказаним позовом, оскільки продавець, в особі голови Заводської міської ради Миргородського району Полтавської, не вчиняє дій з нотаріального посвідчення договору.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

09.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із позовом до Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області, відповідно до якого прохав визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: :51:004:0130, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 .

Звернення до суду із вказаним позовом обумовлено тим, що продавець, Заводська міська рада, в особі міського голови, ухиляється від підписання та нотаріального посвідчення договору.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі місцевий суд дійшов висновку ,

що спірна земельна ділянка перебуває у розпорядженні позивача ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, на підставі Договору оренди земельної ділянки від 21.08.2018, укладеного між ним та Заводською міською радою на підставі Рішення № 10 від 21.08.2018, та передана ОСОБА_1 на підставі Акту прийому-передачі від 21.08.2018, як суб`єкту підприємницької діяльності. Відповідачем у справі є Заводська міська рада, що має статус юридичної особи. Предметом позову визнання права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 , яку він використовує (орендує) з метою здійснення підприємницької діяльності.

З урахуванням встановлених обставин та посилаючись на судову практику Великої Палати Верховного Суду у справах № 509/577/18, № 910/7554/18, № 904/4887/18, суд першої інстанції дійшов висновку, що правовідносини, що виникли між сторонами, є господарсько-правовими, а справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства та підсудна Господарському суду Полтавської області.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції та нормативно-правове регулювання.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У відповідності із вимогами п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Як вбачається з матеріалів справи 28.12.2017 Сектором містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Лохвицької РДА йому було видано Паспорт прив`язки торгівельного павільйону на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Замовником зазначено ОСОБА_1 (а.с. 4-5).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117547878 від 19.03.2018 вбачається, що 15.03.2018 проведено державну реєстрацію права власності територіальної громади в особі Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :51:004:0130, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

21.08.2018 Рішенням 37 сесії 7 скликання Заводської міської ради за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання в оренду земельної ділянки, вирішено передати ОСОБА_1 в користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :51:004:0130, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

На підставі вказаного рішення, 21.08.2018 між Заводською міською радою, в особі міського голови Сидоренка В.В., з однієї сторони (Орендодавець), та ОСОБА_1 (Орендар), з другої сторони було укладено Договір оренди вищевказаної земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, строком дії з 01.03.2018 по 31.12.2028 (а.с. 7-8).

Передача земельної ділянки в оренду підтверджується Актом приймання-передачі від 21.08.2018. В акті зазначено, що земельна ділянка передана в користування ФОП ОСОБА_1 (а.с. 10).

18.10.2018 на підставі вищевказаного Договору оренди право оренди земельної ділянки було зареєстровано за ОСОБА_1 (Орендар), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 142237118 від 23.10.2018 (а.с. 12).

У подальшому, Рішенням 45 сесії 7 скликання Заводської міської ради № 45 від 25.06.2019 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення» затверджено звіт про експертну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки, затверджено ціну та передано у її власність ОСОБА_1 ; доручено міському голові укласти договір купівлі-продажу, а ОСОБА_1 оформити в установленому законом порядку документи на право приватної власності на землю: витрати на оформлення договору купівлі-продажу покладено на покупця земельної ділянки (а .с. 13).

З наявних в матеріалах справи доказів , на стадії відкриття провадження у справі неможливо дійти до висновку , що правовідносини, які виникли між сторонами є господарсько - правовими.

В Договорі оренди земельної ділянки орендарем зазначено орендаря ОСОБА_1 не як фізичну особу-підприємця, та речове право право оренди земельної ділянки на підставі цього договору зареєстроване за ним, згідно з відомостями з Державного реєстру, як за фізичною особою.

Доказів належності ОСОБА_1 торгівельного павільйону на вказаній земельній ділянці матеріали справи також не містять, таким чином висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 використовує вказану земельну ділянку з метою здійснення ним підприємницької діяльності, є передчасними.

Згідно Земельного кодексу України кожен громадянин України може отримати у власність, як оплатно так і безоплатно, землю для різних потреб.

В Пункті 35 Постанови ВП ВСУ від 13.03.2018 в справі № 306/2004/15-ц , висловлено правовий висновок про те, що надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).

Рішення 45 сесії 7 скликання Заводської міської ради № 45 від 25.06.2019 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення» не містить вказівки про те, що земельна ділянка передається ОСОБА_1 саме як фізичній особі підприємцю.

Зазначені обставини можуть бути встановлені під час підготовчого розгляду справи чи під час судового розгляду справи.

За таких обставин , враховуючи , що матеріали справи не містять достатніх доказів, що правовідносини між сторонами з приводу купівлі-продажу спірної земельної ділянки є господарсько-правовими, висновки місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі та що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства є передчасними.

Судова практика, на яку послався суд першої інстанції, а саме постанови Великої Палати Верховного Суду у справах № 509/577/18, № 910/7554/18, № 904/4887/18 є нерелевантною, оскільки у вказаних постановах встановлені обставини щодо корпоративних відносин між сторонами.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення та дійшов передчасного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Оскільки спір по суті не вирішений , питання щодо відшкодування понесених судових витрат повинно вирішуватися за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суду

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19.01.2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак