Справа № 365/434/21
Номер провадження: 2/365/21/22
18 січня 2022 року смт Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.
секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.
представника позивача ДРАПАКА Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду № 1 в режимі відеоконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергій Олексійович, про визнання кредитного договору недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
16 вересня 2020 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. на підставі заяви відповідача відкрито виконавче провадження за № 63062231.
До позовної заяви доданий попередній розрахунок суми судових витрат по справі на загальну суму 6816,00 грн, з яких: 1816,00 грн - судовий збір, 5000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу адвоката, в якому представник позивача просить забезпечити стороні позивача додатковий п`ятиденний строк для надання доказів понесених судових витрат з моменту винесення рішення по справі.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подав, хоча судом йому було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа приватний виконавець Лисенко С.О. правом на подачу до суду пояснень щодо позову не скористався.
10 листопада 2021 року суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача адвокат Драпак Д.А. позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити.
Позивач пояснив, що він у 2016 році, коли їхав з міста Києва, на автостанції загубив паспорт та оригінал довідки про присвоєння йому РНОКПП. Коли виявив втрату паспорта написав заяву та йому видали новий паспорт. Стверджує, що кредитів не брав. Натомість, невідома особа, скориставшись його втраченими документами, оформила кілька кредитів на його ім`я. У зв`язку з цим позивач написав дві заяви в поліції про вчинення кримінального правопорушення, проте поліція нікого не шукала.
Представник позивача адвокат Драпак Д.А. в судовому засіданні додатково до викладених у позовній заяві обставин зазначив, що банк не перевірив чинність паспорта, коли проводив ідентифікацію та верифікацію клієнта. Не звернув увагу на те, що підпис, який міститься в Договорі та додатку до нього, паспорті споживчого кредиту не відповідає підпису позивача. Також зазначив, що з приводу оформлення кредитів на підставі втраченого паспорта позивач звертався до поліції.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання повторно не з`явився. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.
Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа приватний виконавець Лисенко С.О. в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.
Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 влітку 2016 року втратив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 20.02.1996 Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області, взамін якого йому 02.09.2016 Згурівським РС УДМС України в Київській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що підтверджується інформацією, наданою Згурівським районним відділом Центрального міжрегіонального управління міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України (а.с. 21, 22) та копією паспорта серії НОМЕР_2 (а.с. 17-19).
Також, ОСОБА_2 07.09.2016 року видано взамін втраченої картку платника податків про присвоєння РНОКПП (а.с. 20).
З копії паспорта серії НОМЕР_2 та інформації про зареєстроване місце проживання вбачається, що позивач з 09.04.1996 року і по цей час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17-19 - копія паспорта, а.с.33 - адресна довідка).
Для проходження ідентифікації та верифікації клієнта, невстановлена особа пред`явила працівнику банку паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.02.1996 Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та оригінал довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 .
Позивач звертався до правоохоронних органів з приводу використання сторонньою особою для отримання кредитів документів, які були втрачені позивачем (а.с.23 - копія талону-повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення).
В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Тобто вільного волевиявлення учасника правочину, яке відповідає його внутрішній волі є підставою для недійсності правочину.
При цьому правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України).
За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У випадку встановлення відсутності волевиявлення особи на укладення спірного правочину, такий договір має бути визнаний недійсним.
На підставі заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Лисенком С.О. відкрите виконавче провадження № 63062231 (далі - ВП № 63062231) про примусове виконання виконавчого напису № 8443 від 26.08.2020 року (а.с. 15 - копія постанови про відкриття виконавчого провадження).
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис вчинений з порушенням норм Закону України «Про нотаріат».
Так, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі N 754/9711/14-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Згідно з п. 3.1. Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» нотаріусу для вчинення виконавчого напису не надані первинні документи на підтвердження безспірності заборгованості, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Крім того, суд звертає увагу на те, що кредитний договір нотаріально не посвідчений.
Вказані обставини підтверджені копіями документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц).
В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
У позовній заяві представник позивача просив стягнути судові витрати з відповідача у відповідності до попереднього розрахунку судових витрат. При цьому, у попередньому розрахунку суми судових витрат, який додано до позовної заяви, представник позивача просив надати додатковий п`ятиденний строк для подання належних доказів понесення витрат, після ухвалення рішення суду.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 18, 203, 204, 207, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 84, 98, 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергій Олексійович, про визнання кредитного договору недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Повне рішення складене 25 січня 2022 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергій Олексійович, посвідчення № 0127 від 17.11.2017 року, адреса: вулиця Фрометівська, будинок 2, місто Київ.
ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ