ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Черкаси

Справа № 705/2798/21
Провадження № 22-ц/821/124/22

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єльцова В. О.

суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г.

за участю секретаря Литвин-Восколович Ж. В.

учасники справи:

позивач ТОВ «Поділля Агропродукт»;

відповідачі ОСОБА_1 , приватне підприємство «Пульс природи»

представник відповідача Кравченко Р. А.

третя особа: державний реєстратор Брітан Юрій Дмитрович

розглянувши в режимі відеоконференції в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Пульс природи», третя особа: державний реєстратор Брітан Юрій Дмитрович, про визнання договору оренди землі недійсним та припинення права оренди та скасування рішення про державну реєстрацію, -

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача ТОВ «Поділля Агропродукт» адвокат Скакун Л. В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Пульс природи», третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Брітан Юрій Дмитрович.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 022541 є власником земельної ділянки площею 2,9015га з кадастровим номером :02:000:0315, що розташована в адміністративних межах Шаринської сільської ради, Уманського району, Черкаської області.

20.11.2015 між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації, тому право оренди на земельну ділянку орендарем було набуте 25.02.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

02.01.2018 між ОСОБА_1 , ПАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Поділля Агропродукт» укладено додаткову угоду б/н про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі б/н від 20.11.2015, на підставі чого були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з ДРРП, індексний номер витягу 138976781 від 25.09.2018.

Відповідно до п. 1 вказаної Додаткової угоди, зі згоди орендодавця, орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов?язки сторони орендаря, що передбачені в Договорі оренди, тобто орендарем стало ТОВ «Поділля Агропродукт».

Пунктом 3.1 Договору визначено, що Договір укладається строком на 5 років, тобто право оренди в даному випадку діє до 25.02.2022.

В п. 6.1 Договору визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення, а п. 6.3 передбачено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється в строк 3 робочих дні після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 13.1 Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що одним із обов?язків орендодавця є не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відповідно до п. 9.3 Договору, орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі.

Обов?язки орендаря визначені в п. 9.4, де зазначено, що він зобов?язаний приступити до використання земельної ділянки у строки, встановлені Договором оренди, зареєстрованим в установленому законом порядку виконувати встановлені щодо об?єкта оренди обмеження в обсязі, передбаченому законом або Договором оренди землі; дотримуватись режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного значення.

Також, в п. 12.2 Договору визначені умови припинення, а саме вказано, що дія Договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи.

Крім того, за умовами Договору, він припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов?язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Відповідно до п. 12.4 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

У квітні 2021 року до керуючого Монастирищенським відділом дільниці села Рижавка ТОВ «Поділля Агропродукт» звернувся представник ПП «Пульс природи» з вимогою передати йому вище зазначену земельну ділянку, оскільки між ним та її власником ОСОБА_1 укладено Договір оренди від 23.11.2020 і право оренди на дану земельну ділянку зареєстровано ним відповідно до вимог чинного законодавства.

Звернувшись до державного реєстратора, позивач отримав деталізовану Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна та згідно даної Інформаційної довідки позивач дізнався, що право оренди між ним та ОСОБА_1 було припинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55441450 від 01.12.2020, державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітаном Юрієм Дмитровичем, на підставі листа-повідомлення ОСОБА_1 б/н від 23.11.2020.

Позивач вважає, що він незаконно позбавлений права оренди на вищевказану земельну ділянку, оскільки є добросовісним орендарем, не порушуючи умов договору, належним чином виконував обов?язки, покладені на нього Договором оренди землі, сплачував орендну плату, обробляв земельну ділянку, будь-яких порушень умов Договору з його сторони за весь період користування земельною ділянкою не було, тому просить визнати недійсним Договір оренди землі від 23.11.2020, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Пульс природи»; припинити право оренди на цю земельну ділянку та скасувати рішення № 55441450 від 01.12.2020, яким припинено у нього право оренди на земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Поділля Агропродукт» задоволені повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі від 23.11.2020 на земельну ділянку площею 2,9015га з кадастровим номером :02:000:0315, що розташована в адміністративних межах Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ-01.01), укладений між ОСОБА_1 та ПП «Пульс природи», право оренди на яку зареєстроване в державному реєстрі прав 01.12.2020, номер запису про право 55441904, здійснене державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітаном Юрієм Дмитровичем.

Припинено право оренди на земельну ділянку площею 2,9015 га з кадастровим номером :02:000:0315, що розташована в адміністративних межах Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ-01.01), що виникло на підставі договору від 23.11.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Пульс природи», т зареєстроване в державному реєстрі прав 01.12.2020, номер запису про право 55441904, здійснене державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітаном Юрієм Дмитровичем.

Скасовано рішення №55441450 від 01.12.2020 державного реєстратора виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітан Юрія Дмитровича, яким припинено право оренди на земельну ділянку площею 2,9015 га з кадастровим номером :02:000:0315, що розташована в адміністративних межах Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ-01.01), що виникло у ТОВ «Поділля Агропродукт» на підставі укладеного Договору оренди землі б/н від 20.11.2015 та Додаткової угоди до нього від 02.01.2018 та зареєстрованого 25.02.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34033088 та вирішено поновити рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер якого 344033088 від 25.02.2017, що прийнято приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Шелудько Валентиною Петрівною.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ПП «Пульс природи» на користь ТОВ «Поділля Агро» судовий збір в сумі 4540 (чотири тисячі п?ятсот сорок) грн. 00 коп., солідарно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2021 повністю, та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що договір оренди землі є укладеним відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та його підписали.

Вказує, що цей строк обчислюється з моменту укладення договору в письмовій формі (підписання сторони). Саме з моменту укладення договору у сторін діє домовленість про встановлення, зміну або припинення їх цивільних прав та обов`язків, і вони можуть здійснювати свої права й виконувати обов`язки у межах строку, встановленого договором.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві, який поданий ПП «Пульс Природи», вказується що рішення суду прийняте з порушеннями норм матеріального права, є необґрунтованим, тому підлягає скасуванню і відмові в задоволенню позову ТОВ «Поділля Агропродукт».

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Як встановлено місцевим судом, ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 022541 є власником земельної ділянки площею 2,9015га з кадастровим номером :02:000:0315, що розташована в адміністративних межах Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області.

20.11.2015 між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до вказаного Договору оренди землі об?єктом оренди є земельна ділянка площею 2,9015га з кадастровим номером :02:000:0315.

Пунктом 3.1 вказаного Договору визначено, що Договір укладається строком на 5 років.

В п. 6.1 Договору визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення, а п. 6.3 передбачено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється в строк 3 робочих дні після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що одним із обов?язків орендодавця є не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відповідно до п. 9.3 Договору, орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі.

Відповідно до п. 9.4 Договору оренди землі, орендар зобов?язаний приступити до використання земельної ділянки у строки, встановлені Договором оренди, зареєстрованим в установленому законом порядку, виконувати встановлені щодо об?єкта оренди обмеження в обсязі, передбаченому законом або Договором оренди землі; дотримуватись режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного значення.

Також, в п.12.2 Договору визначені умови припинення, а саме вказано, що дія Договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи.

Крім того, відповідно до п. 12.3 Договору, він припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов?язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Відповідно до п. 12.4 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається .

Відповідно до п. 13.1 Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державна реєстрація вказаного Договору оренди землі від 20.11.2015 відбулася 25.02.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Шелудько Валентиною Петрівною.

02.01.2018 між ОСОБА_1 , ПАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Поділля Агропродукт» укладено додаткову угоду б/н про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі б/н від 20.11.2015, на підставі чого були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з ДРРП, індексний номер витягу 138976781 від 25.09.2018.

Відповідно до п. 1 вказаної Додаткової угоди, зі згоди орендодавця, орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов?язки сторони орендаря , що передбачені в Договорі оренди, тобто орендарем стало ТОВ «Поділля Агропродукт».

У квітні 2021 року до керуючого Монастирищенським відділом дільниці села Рижавка ТОВ «Поділля Агропродукт» звернувся представник ПП «Пульс природи» з вимогою передати йому вище зазначену земельну ділянку, оскільки між ним та її власником ОСОБА_1 укладено Договір оренди від 23.11.2020 і право оренди на дану земельну ділянку зареєстровано ним відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, право оренди між ТОВ «Поділля Агро» та ОСОБА_1 було припинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55441450 від 01.12.2020, державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітаном Юрієм Дмитровичем, на підставі листа-повідомлення ОСОБА_1 б/н від 23.11.2020.

Мотиви з яких виходить апеляційний суд на застосовані норми права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити даному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями (ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про оренду землі").

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Одна й та ж сама земельна ділянка не може одночасно орендуватися різними юридичними особами (орендарями, землекористувачами). Укладення наступного правочину щодо користування земельною ділянкою можливе лише після припинення дії попереднього правочину: договору оренди землі припинення права оренди попереднього орендаря.

Чинним законодавством України забороняється подвійна реєстрація права на земельну ділянку, оскільки вона суперечить змісту правовідносин оренди землі чи емфітевзису, так як може призвести до наявності багатьох повноправних і законних користувачів однієї й тієї ж земельної ділянки.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Як вбачається з договору оренди землі від 20.11.2015, який міститься в матеріалах справи, він є таким, що укладений в письмовій формі за згодою орендодавця та ПАТ «Райз-Максимко», між якими досягнуто всі істотні умови, в тому числі строк його дії - 5 років.

Відповідно до п. 13.1 цього Договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державна реєстрація вказаного Договору оренди землі від 20.11.2015 відбулася 25.02.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державним реєстратором - приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Шелудько Валентиною Петрівною.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що при вирішенні спірних правовідносин було враховано те, що Верховний Суд України неодноразово змінював свої висновки щодо визначення моменту, з якого договір оренди земельної ділянки вважається укладеним. Зокрема, спочатку Верховний Суд України вказав, що відповідно до Закону №161-XIV у момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту його укладення (постанова Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012). Проте, у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16) зроблено висновок, що цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. З огляду на положення статті 638 ЦК України, статей 125, 126 Земельного кодексу України договір оренди земельної ділянки набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Викладений у згаданій постанові Верховного Суду України висновок неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у його постановах у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2018 року у справі № 140/960/15-ц та від 15 березня 2018 року у справі № 136/2211/15-ц. У правових висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), які також враховані та на які міститься посилання в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №136/2211/15-ц (провадження № 61-5839св18) також йдеться про те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є день, коли сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору і скріпили його своїми підписами, однак договір набирає чинності в момент його державної реєстрації.

Верховний Суд України також зробив висновок, що строк дії спірного договору оренди земельної ділянки починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані його умови, стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін (постанови Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) та 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 січня 2019 року у справі № 917/108/18 вказано, що набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані його умови, стає правовідносинами, на виникнення яких спрямоване волевиявлення сторін. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважила, що Верховний Суд України не відступав від висновку, зробленого у постановах від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162ц13) і 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), та вказала, що з огляду на тлумачення статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення між сторонами договору оренди, правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним).

Враховуючи наявність суперечливих висновків Верховного Суду України, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16) для уточнення правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) і 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17) шляхом вказівки, що правочин (договір), який підлягав державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Таким чином, правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним).

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження 14-338цс19, ЄДРСРУ № 87857824).

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

У пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема, ухилення від державної реєстрації земельних ділянок. Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тобто, якщо момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації і інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить, то договір слід вважати неукладеним до моменту державної реєстрації, і навпаки, якщо державна реєстрація відбулась наприкінці «строків визначених сторонами», то строк дії такого договору не припиняється, оскільки відлік строків починає розраховуватися тільки з моменту державної реєстрації, а тому відсутні правові підстави для визнання такого договору припиненим та скасування його державної реєстрації.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , підписуючи договір оренди земельної ділянки надала своє волевиявлення на надання права оренди належної їй земельної ділянки на 5 років, починаючи з моменту державної реєстрації договору оренди землі, а саме з 25.02.2017, що і відображено у пункті 13.1 Договору оренди землі, та погоджено з орендарем, а тому договір набрав чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка вчинена 25.02.2017 року, тобто договір оренди земельної ділянки діє до 25.02.2022 до закінчення строку, на який його було укладено.

Із вище вказаного вбачається, що Договір оренди землі від 23.11.2020 укладений між ОСОБА_1 та ПП «Пульс природи», був укладений під час дії Договору оренди, укладеного 20.11.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» та Додаткової угоди б/н від 02.01.2018, укладеної між ОСОБА_1 , ПАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Поділля Агропродукт» про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі б/н від 20.11.2015, на підставі чого були внесені зміни до Державного реєстру речових правна нерухоме майно, що підтверджується Витягом з ДРРП, індексний номер витягу 55441904 від 01.12.2020, тобто обидва Договори оренди землі укладені відносно однієї і тієї ж земельної ділянки.

Також, колегія суддів погоджується з тим, що на момент прийняття документів для реєстрації спірного Договору оренди землі, за позивачем було належно зареєстроване право оренди на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 .

Державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Верховний Суд України і Верховний Суд неодноразово висловлювали правову позицію про те, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, і що факт чинності попередніх договорів оренди землі унеможливлює державну реєстрацію прав оренди згідно договорів оренди землі, укладених пізніше (постанови ВС України від 29 вересня 2015 року у справі № 802/37191, від 30 березня 2016 року у справі № 21-1434а15, від 15 листопада 2016 року у справі № 825/1287/15-а). Рішення державного реєстратора підлягає скасуванню не лише із підстав недійсності оспорюваного договору оренди, але й з підстав порушення державним реєстратором норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно під час вчинення відповідних реєстраційних дій. Протиправні дії і рішення державного реєстратора призводять до виникнення ситуації з подвійною реєстрацією права користування землею на одну і ту саму земельну ділянку за різними особами. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Велика Палата Верховного Суду у п. 74 постанови від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (п. 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18).

Питання щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки повинно розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру цього спору. Такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено на підставі оскарженого договору державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства, чи заявляється, окрім іншої, також вимога про визнання недійсним оскарженого договору, для виконання якого було прийняте оскаржене рішення, а також незалежно від того, яку з цих вимог позивач вважає основною, а яку похідною.

Відтак, визнаючи недійсним спірний договір оренди земельної ділянки від 23.11.2020, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що необхідно скасувати рішення державного реєстратора про проведену державну реєстрацію відповідного права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням права оренди землі за відповідачем ПП «Пульс природи».

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подавала скаргу, оскільки рішення суду залишено без змін, тому судові витрати не переглядалися апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382,383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Пульс природи», третя особа: державний реєстратор Брітан Юрій Дмитрович, про визнання договору оренди землі недійсним та припинення права оренди та скасування рішення про державну реєстрацію, залишити без змін.

Судові витрати залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно-процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 року.

Головуючий

Судді: