Дата документу 13.01.2022 Справа № 937/3298/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 937/3298/21 Головуючий у 1 інстанції: Ковальова Ю.В.
№ 22-ц/807/240/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Дашковської А.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, що виражається у незаконному отриманні права власності на земельну ділянку після смерті батька, і реєстрації права власності за ОСОБА_2 , позивачка позбавлена можливості реалізувати спадкові права. Посилаючись на вищезазначене, позивач просила суд визнати за нею право власності та зобов`язати Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області скасувати рішення від 20.11.2012 р.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено провністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу №937/3298/21 за відповідною підсудністю.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України до суду не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 600,00 кв.м. у АДРЕСА_1 ; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 600,14 кв.м., укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 25.10.2007 року; встановлено постійний земельний сервітут. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати 549,20 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року вищевказане рішення було залишено без змін і набрало законної сили.

Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області рішенням від 04 червня 2019 року № 47197596 відмовило позивачці у державній реєстрації права власності на земельну ділянку та повідомило, що право власності на цю земельну ділянку зареєстровано за іншою особою на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2012 року.

Позивачка вважає, що її батько ОСОБА_3 залишився власником земельної ділянки на підставі Державного акту від 22.06.2000 року про право власності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з принципу правової визначеності, який є невід`ємним елементом верховенства права, через що суд у даній справі не має права давати оцінку або ставити під сумнів висновки суду, викладені у іншому судовому рішенні, яке набрало законної сили.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті четвертої ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ч. 1 ст. 17 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно із положеннями статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Основною засадою судочинства в Україні є, зокрема, обов`язковість рішень суду ( п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного рішення, яке підлягає скасуванню. Апелянт стверджує, що даний спір підлягає розгляду в адміністративному порядку, оскільки вважає, що відповідачі по справі допустилися протиправної бездіяльності в межах своїх повноважень.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

По суті оспорюваного рішення позивачем оскаржуються дії відповідачів щодо визнання права власності за ОСОБА_1 . Судом першої інстанції вже встановлено факт того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області жодним чином не порушувались права позивача, оскільки вони діяли в межах закону. У даному випадку зазначений спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір це спір про право.

Колегія суддів при вирішенні даного питання враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі Пономарьов проти України (№3236/03, § 40, 03.04.2008), відповідно до якої одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

У даному випадку апелянт зловживає процесуальними правами з метою досягнення рішення, винесеного судом на свою користь, нехтуючи принципом справедливості судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3241), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2021рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська