Провадження № 2-з/522/15/22
УХВАЛА

13 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИЛА:

24.11.2021 до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить накласти арешт на грошові кошти в межах предмета позову, що складає 2 140 400,00 грн, які знаходяться на рахунках: в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , МФО 305299; в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_2 та накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 в межах предмета позову, що складає 2 140 400,00 грн, які будуть відкриті після постановлення ухвали про арешт коштів боржника.

Заява обґрунтована тим, що 31.07.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про сплату аліментів на дітей, зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О. С. за № 2546, за яким ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати на малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в рівних частках на кожного у розмірі 26 755 грн, що на момент укладення договору за курсом НБУ становило 1 000 доларів США та підлягало індексації при зміні курсу долара США відносно до гривні згідно з курсом НБУ. Аліменти повинні сплачуватися не пізніше двадцятого числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок.

Указує, що починаючи з моменту укладення договору ОСОБА_2 не здійснював оплати аліментів, з огляду на що виникла заборгованість у розмірі 1 070 200,00 грн, на яку позивачем нараховано неустойку (пеню).

У зв`язку з порушенням умов договору про сплату аліментів, заявник має намір звернутися про захист свого порушеного права до суду з позовною заявою про стягнення аліментів за договором про сплату аліментів на дітей та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

Зазначає, що обраний нею спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову та зможе забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, а ухилення ОСОБА_2 протягом більш ніж трьох років від сплати аліментів свідчить про відсутність бажання у останнього виконувати покладені на нього договором обов`язки та батьківські обов`язки, у зв`язку з чим у заявника наявні підстави вважати, що з метою ухилення від виконання обов`язків та у майбутньому рішення, ОСОБА_2 може зняти всі гроші з рахунків, що призведе до неможливості виконання рішення суду, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до додаткових труднощів у виконанні судового рішення.

Указує, що із відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на запит приватного виконавця нею з`ясовано, що на ім`я ОСОБА_2 відкрито два рахунки: НОМЕР_1 із залишком 8 701,92 USD (станом на 10.08.2021) та НОМЕР_2 із залишком 3 422,28 UAH (станом на 10.08.2021).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2021 року дану заяву направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2022 року головуючим у справі визначено суддю Федчишену Т. Ю., матеріали заяви отримано суддею 12 січня 2022 року.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Також суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу між інтересами сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Однак, усупереч вказаних процесуальних норм, заявником у поданій заяві не зазначено та не надано належних та допустимих доказів про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18 зазначено, що арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки, банківську скриньку боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на разунках у банківських установах або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру суми позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських плтіжних інструментів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, розміщені на рахунках, які відкриті в АТ КБ "Приватбанк" на ім`я ОСОБА_2 , заявник надає ксерокопію відповіді банку на запит ОСОБА_5 щодо його рахунків станом на 10.08.2021, яка не засвідчена у встановленому законом порядку та не є належним доказом на підтвердження відомостей про рахунки. Крім того, вимога заявника про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 , які будуть відкриті після постановлення ухвали про арешт коштів боржника, суперечить вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. Ю. Федчишена