Справа №2-а-391/2011 Головуючий суду першої інстанції Гукова І. Б.
Провадження №22-ц/812/110/22 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,

за участі представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана через її представника ОСОБА_1 , на ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2021 року, постановлену о 13 год 34 хв під головуванням судді Гукової І. Б. в приміщенні суду в смт Братське Миколаївської області, за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яку обґрунтовувала наступним.

Заявник зазначала, що постановою Братського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2011 року її обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України, у зв`язку з тим, що вона мала невиконані боргові зобов`язання.

ОСОБА_2 вказувала, що за відомостями Братського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Братський ВДВС Миколаївської області) виконавчі провадження, в яких вона значиться боржником, відсутні. На її думку це є підставою для скасування встановленого судом обмеження щодо її права виїзду за межі України.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2021 року, з урахуванням ухвали суду від 08 грудня 2021 року про виправлення описки, у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Постановляючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що на момент розгляду заяви все ще існують обставини, на підставі яких щодо ОСОБА_2 вводилося обмеження у праві виїзду за кордон, а саме нею не сплачено заборгованість у сумі 224 119,06 грн та виконавчий збір у сумі 26 979,25 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення її заяви.

Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_2 вказувала, що судом неправильно оцінено наявні в матеріалах справи докази та застосовано норми права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2010 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська було розглянуто цивільну справу №2-3714/10 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

03 грудня 2010 року вказаним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в сумі 26 013,98 грн, яка складається з боргу за кредитним договором від 31 березня 2004 року в сумі 18 018,55 грн та боргу за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 7995,43 грн.

Постановою державного виконавця від 22 лютого 2011 року на підставі вищезазначеного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження.

25 травня 2011 року державний виконавець Братського ВДВС Миколаївської області звернувся до Братського районного суду Миколаївської області з поданням про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості в сумі 26 013,98 грн.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2011 року подання державного виконавця було задоволено.

Суд тимчасово до повного виконання рішення суду обмежив ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України вказана постанова продовжує перебувати на виконанні.

З відповідей Братського ВДВС Миколаївської області випливає, що станом на 01.11.2021 у відділі на примусовому виконанні не перебували виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_2 22 червня 2020 року державним виконавцем щодо ОСОБА_2 було завершено виконавче провадження на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Залишок боргу становив 224 119,06 грн та виконавчий збір 26 979,25 грн (а.с.12, 44).

ОСОБА_2 доказів погашення заборгованості, яка слугувала підставою накладення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суду не представила.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частина перша статті 18 ЦПК України регламентує, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Норми статті 33 Конституції України визначають, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.12 цього Закону (протягом трьох років).

Пунктом 4 Розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, передбачено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не свідчить про закінчення виконавчого провадження та не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання у строки, передбачені законом, а тому відсутні підстави щодо зняття обмежень у виїзді за межі України щодо ОСОБА_2 , яка має невиконані боргові зобов`язання .

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана через її представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.