____________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/824/22
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі - Намазовій К.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -
01.10.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У квартирі проживає та зареєстрований батько позивачки ОСОБА_3 . Через три роки після придбання квартири при оформленні субсидії з`ясувалося, що в вищевказаній квартирі зареєстрована стороння людина - ОСОБА_2 , яка в квартирі не проживає, її речей не має, місцезнаходження невідомо. Наявність реєстрації відповідачки у квартирі перешкоджає позивачу в здійсненні права власності на квартиру, оформлення житлової субсидії та сплаті комунальних послуг, виходячи із фактично зареєстрованих осіб по квартирі, тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2021 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.10.2021 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомлення /викликом/ сторін.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась рекомендованою поштою за останнім відомим місцем реєстрації - АДРЕСА_3 , причини неявки суду невідомі, сповіщення повертались з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» або «за закінченням терміну зберігання» /а.с.11/
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, яка повідомлена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлю-продажу квартири від 30.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., реєстровий номер 123. / а.с. 3-4/.
Відповідно до відомостей довідки № У5-133179-ю/л від 04.06.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, яка видана Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, у жилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 19.03.2018 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 04.03.1992 року./ а.с. 6/.
Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.12.2021 року, засвідченим головою Правління ЖБК «Моряк-5».
Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Судом встановлено, що домовленостей або інших угод передбачених законом між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 не укладалось, відповідач фактично в квартирі не проживає та не несе ніяких обов`язків по оплаті або ремонту житла.
Наявність реєстрації відповідача по спірній квартирі порушує майнові права позивача, оскільки вона змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб, що спричиняє їй матеріальної шкоди, не в змозі оформити житлову субсидію.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
У постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Крім того, власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 128, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України , суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.2022 року.

Суддя Гниличенко М. В.