Єдиний унікальний номер 236/909/21
Номер провадження 22-ц/804/80/22
Номер провадження 22-ц/804/80/22 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 січня 2022 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Гапонова А.В., Новікової Г.В.

за участю секретаря Гладуха О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №236/909/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лиманська міська рада Донецької області, про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконним використанням земельної ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконним використанням земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що після смерті її свекра ОСОБА_3 отримала у спадщину майнове право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП «Дружба» (с. Рубці Лиманської об`єднаної територіальної громади, за межами населених пунктів). Майнове право ОСОБА_3 було підтверджено сертифікатом на земельну частку (пай) від 26 червня 1997 року, зареєстрованим за № 4777, йому належала ділянка на землях КСП «Дружба» площею 5,1173 га за № НОМЕР_1.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті спадкоємцем всього майна (за заповітом) був її чоловік ОСОБА_4 . Він 17 березня 2004 року дізнався, що земельною часткою (паєм) на землях КСП «Дружба» фактично користується ОСОБА_2 ; останній не став укладати договір оренди землі з ОСОБА_4 , продовжив безпідставно використовувати землю. ОСОБА_4 тяжко хворів, мав встановлену інвалідність І групи, за життя не встиг завершити оформлення своїх майнових прав на вказану земельну частку (пай).

Також вказувала, що 08 травня 2015 року після смерті ОСОБА_4 вона отримала свідоцтво про право на спадщину, а 26 травня 2015 року переоформила право на земельну частку (пай) в Краснолиманській міській раді Донецької області на своє ім`я.

Під час оформлення свої майнових прав на земельну частку (пай) вона дізналась про договір оренди землі від 22 серпня 2013 року, укладений між Рубцівською сільською радою (як орендодавцем) та ОСОБА_2 (як орендарем), зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Рубцівської сільської ради за № 1 від 22 серпня 2013 року. Об`єктом оренди за вказаним договором була також земельна частка (пай) за № НОМЕР_1 на землях колишнього КСП «Дружба», котра не була виділена в натурі (на місцевості).

26 травня 2015 року вона зверталась до ОСОБА_2 та пропонувала укласти договір оренди земельної ділянки з нею, останній відмовився від такої пропозиції.

Вважає, що ОСОБА_2 використовував належну їй землю безпідставно та незаконно.

У 2015-2017 роках вона неодноразово зверталась зі скаргами та заявами про перевірку законності підстав використання відповідачем земельної ділянки до Донецької обласної державної адміністрації, до Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області, до Лиманської міської ради Донецької області, до органів прокуратури. Внаслідок проведених компетентними органами перевірок вона отримала інформацію про те, що підставами для використання ОСОБА_2 належної їй землі були рішення Краснолиманської міської ради Донецької області від 17 травня 2013 року № 6/23-2348, договір оренди землі від 22 серпня 2013 року № 1.

Вказує, що відповідач незаконно користувався належною їй землею, оскільки право на користування було йому надано на підставі рішення колишньої Рубцівської сільської ради, котра за законом не мала повноважень на розпорядження землями колективної власності поза межами населених пунктів, а мала право лише розпоряджатись землями комунальної форми власності.

Також вказувала, що після оформлення нею в порядку спадкування права на спірну земельну частку (пай) вона 06 квітня 2018 року уклала договір оренди вказаної земельної ділянки з Фермерським господарством «Провінція», а з 20 березня 2020 року і дотепер орендарем належної їй земельної ділянки є ТОВ «Агрофірма «Шевченківська».

Водночас ОСОБА_1 вказує, що відповідач у 2018, 2019, 2020 роках сіяв соняшник на належній їй земельній ділянці, продовжував таким чином незаконне використання землі.

Вказує, що згідно даних, які вона отримала з Головного управління статистики в Донецькій області щодо собівартості рослинної продукції (соняшнику) щодо врожайності соняшнику в Лиманській міській раді за 2017 рік, ОСОБА_2 має їй відшкодувати матеріальні збитки, виходячи з розміру на її думку отриманого відповідачем доходу від реалізації вирощеної на земельній ділянці позивача рослинної продукції. (за 2018 рік - 80298,35 гривень, за 2019 рік - 68924,49 гривень, за 2020 рік - 94098,12 гривень, а всього - 243320,96 гривень).

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 243320,96 гривень матеріальної шкоди за незаконне використання її ділянки у 2018, 2019, 2020 роках, коли вона перебувала в оренді у інших осіб.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконним використанням земельної ділянки відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року, постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Зобов`язати ОСОБА_2 відшкодувати їй судовий збір.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийняв до уваги неналежні докази, а також не застосував до виниклих правовідносин норми матеріального закону, які підлягали застосуванню.

Зазначає, що оформлюючи сертифікат на своє ім`я, вона не знала на яких підставах відповідач використовує належну їй на праві власності землю.

Зазначає, що відповідач порушив Указ Президента №1353/98 від 15 грудня 1998 року.

Також вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що у голови сільради с. Рубці були відсутні підстави для використання «типової форми» договору оренди №119, оскільки сільрада не є власником спірної земельної ділянки.

Зазначає, що Лиманська міська рада не отримувала оренду плату.

У спірний період вона не отримувала орендну плату та не сплачувала податок.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиви на апеляційну скаргу не подано.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду відповідач та представник третьої особи не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», 26 червня 1997 року було видано сертифікат серії ДН № 0040011 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» (с. Рубці Краснолиманського району Донецької області), розміром 4,92 умовних кадастрових га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 11.06.1997 року №278. Сертифікат зареєстрований 26 червня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 4777. (а.с.17)

ОСОБА_3 заповів все належне йому майно своєму синові ОСОБА_4 (чоловікові позивачки).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 травня 2015 року ОСОБА_1 є спадкоємицею майна після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 , в тому числі майнового права на землю на підставі сертифікату серії ДН № 0040011 на право на земельну частку (пай), виданого 26 червня 1997 року. (а.с.84)

25 червня 2015 року до сертифікату серії ДН № 0040011 на право на земельну частку (пай) внесені зміни у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) ОСОБА_1 (а. с. 17, зворот)

Рішенням Краснолиманської міської ради від 15 вересня 2004 року №4/25-422 «Про затвердження технічної документації по землеустрою відносно складання документів, що підтверджують право на земельні ділянки і безоплатну передачу у власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) з земель КСП «Дружба» було затверджено технічну документацію з землеустрою, передано в натурі 943 власникам сертифікатів (згідно з додатком) земельні ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4029,6126 га (в тому числі 4029,6126 га пашні). Земельні ділянки власників 149 сертифікатів на право на земельну частку (пай), які не брали участі в розділі земельних ділянок, загальною площею 807,1344 га, залишено в розпорядженні Краснолиманської міської ради до витребування за їх цільовим призначенням.

При цьому в списку 943 власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) з земель КСП «Дружба», що отримують земельну частку (пай) в натурі, були відсутні прізвища ОСОБА_3 або ОСОБА_4 (а.с.55-62)

Також судом встановлено, що рішенням Краснолиманської міської ради від 17 травня 2013 року №6/23-2348 «Про передачу в оренду гр. ОСОБА_2 не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення фермерського господарства на території Рубцівської сільської ради» ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства в оренду строком на 20 років передані не витребувані земельні частки (паї) загальною площею 101,1400 умовних кадастрових га (з них рілля - 77, 1400 умовних кадастрових га; пасовища - 24,0000 умовних кадастрових га) на території Рубцівської сільської ради (за межами населених пунктів) за таких умов: укладання договорів оренди з Рубцівською сільською радою на не витребувані земельні частки (паї) для ведення фермерського господарства на території Рубцівської сільської ради; повернення не витребуваних земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) громадянам та їх правонаступникам, котрі виявлять бажання отримати відповідні документи та використовувати земельні ділянки на власний розсуд. (а.с.51, зворот; а. с. 52)

На підставі згаданого рішення 22 серпня 2013 року між розпорядником (на строк до моменту отримання власниками не витребуваних земельних частко (паїв) документів на право власності на земельну ділянку) - Рубцівською сільською радою (Орендодавцем) та ОСОБА_2 (Орендарем) укладений договір оренди землі. Предметом договору є передача в оренду 19 не витребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 101,1400 умовних кадастрових га (з них ріллі 77,1400 умовних кадастрових га, пасовища - 24,0000 умовних кадастрових га) на території Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області (за межами населених пунктів); розмір щорічної орендної плати (без індексації) складає 30342, 00 гривень; строк дії договору - 20 років. (а.с.49-51)

На підставі рішення Краснолиманської міської ради Донецької області від 23 липня 2015 року №6/44-3461 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Краснолиманська міська рада об`єдналась з територіальними громадами селищ, сіл Краснолиманського району (в тому числі с. Рубці, с. Лозове, с. Вовчий Яр), була утворена Краснолиманська об`єднана територіальна громада (з центром у м. Красний Лиман), міська рада є правонаступником усіх прав та зобов`язань колишніх селищних, сільських рад. Згідно з постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» місто Красний Лиман Донецької області було перейменоване в місто Лиман. (а. с. 12-13,55-62)

Лиманська міська рада є правонаступником всіх прав та зобов`язань колишньої Рубцівської сільської ради, в тому числі за договором оренди землі від 22 серпня 2013 року.

Після успадкування ОСОБА_1 майнового права на землю земельна ділянка площею 5,1173 га була остаточно сформована, їй присвоєно кадастровий номер :07:000:0652.

06 квітня 2018 року ОСОБА_1 було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки (вже виділеної в натурі) з Фермерським господарством «Провінція» до 06 квітня 2025 року. (а.с.15-16)

18 січня 2019 року Голова ФГ «Меркурій» Кряжев І.І. звернувся до Лиманської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та подальшого надання в оренду строком на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не витребувані земельні частки (паї) орієнтовною площею 151 га, серед яких ділянка № НОМЕР_1 орієнтовною площею 4,2 га (а. с. 95-96). До вказаної заяви серед іншого додано викопіювання зі схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області. На викопіюванні ділянка № НОМЕР_1 позначена не витребуваною. Документ містить печатку Відділу в Лиманському районі головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

За результатом розгляду вказаного клопотання 21 лютого 2019 року Лиманською міською радою Донецької області прийнято рішення № 7/61-2982 про надання фермерському господарству «Меркурій» дозволу на розробку технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба». Серед інших у вказаному рішенні зазначено земельну ділянку № НОМЕР_1. (а.с.97-98)

За інформацією, наданою позивачці 30 вересня 2020 року Відділом в Лиманському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, ФГ «Меркурій» до відділу офіційно не зверталось з приводу розробки технічної документації на землі колишнього КСП «Дружба».

З 26 березня 2020 року належна позивачці земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0652 перебуває в оренді у ТОВ «Агрофірма «Шевченківська», строк дії договору оренди, укладеного між позивачкою та агрофірмою, визначено до 26 березня 2027 року (а.с.25, а.с.30, зворот)

Згідно з рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 17 жовтня 2019 року № 7/69-4288 на підставі заяви ОСОБА_2 було надано згоду на розірвання договору оренди землі від 22 серпня 2013 року № 1 та припинено право користування землею згідно з цим договором. (а.с.53)

Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» запроваджено процедуру розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і кооперативам, шляхом визначення розміру земельної частки в колективній власності кожного члена сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Кожному члену такого підприємства було передано у власність «пай» - умовну земельну ділянку. Права власності на такий пай підтверджувався відповідним сертифікатом.

Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 17 жовтня 1988 року № 6718-XI «Про об`єднання Краснолиманської міської і Краснолиманської районної Рад» було об`єднано вказані ради в одну Краснолиманську раду народних депутатів, Краснолиманський район передано в адміністративне підпорядкування Краснолиманській міській раді народних депутатів.

Рішенням Краснолиманської міської ради від 25 березня 2016 року №7/8-244 Краснолиманську міську раду перейменовано на Лиманську міську раду.

У Краснолиманському (Лиманському) районі Донецької області була відсутня районна державна адміністрація, повноваження районної державної адміністрації про виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) за межами населених пунктів не були передані іншому органу влади. З набранням 01 січня 2019 року чинності Законом від 10 липня 2018 року № 2498-VIII органи місцевого самоврядування набули повноважень щодо розпорядження землями колективних сільськогосподарських підприємств, котрі припинені.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення її прав як власниці сертифікату на земельну частку (пай) або вже сформованої земельної ділянки з боку відповідача ОСОБА_2 у 2018, 2019 та 2020 роках. Спірна земельні ділянка перебувала в користуванні у ФГ «Провінція», ТОВ «Агрофірма «Шевченківська», з якими між самою позивачкою були укладені відповідні договори оренди.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

У позовній заяві ОСОБА_1 ставить питання про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок незаконного використання належної їй земельної ділянки у 2018, 2019, 2020 роках, в той час як зазначена земельна ділянка перебувала в оренді у інших осіб.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0040011, зареєстрований 26 червня 1997 року за № 4777, посвідчує право ОСОБА_1 на земельну частку (пай), а саме, землю, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Рубці Краснолиманського району Донецької області, розміром 4,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Свідоцтво про право на спадщину позивач отримала 08 травня 2015 року.

Суму шкоди позивач визначила в розмірі 243 320, 96 гривень, яка складається з не отриманого нею доходу у вигляді врожаю сільськогосподарської продукції за 2018, 2019 і 2020 року, розрахованого за статистичними даними Головного управління статистики у донецькій області. (т.І, а.с. 26-27)

Право на отримання доходів за час тимчасового використання земельної частки (паю) відповідачем ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 обґрунтувала наявністю у неї сертифіката, який вона успадкувала від померлого чоловіка та 08 травня 2015 року оформила на сертифікат свідоцтво про право на спадщину за законом. (т. І, а.с. 17).

Судом першої інстанції встановлено, що за 2018 рік відповідач виплатив орендну плату за договором оренди земельної частки (паю) від 22 серпня 2013 року, укладеним між ним та Рубцівською сільською радою, орендодавцю (Лиманській міській раді як правонаступнику Рубцівської сільської ради). Також судом встановлено, що ОСОБА_2 не заперечував, що земельна ділянка (пай) позивача увійшла до загальної площі невитребуваних земельних часток (паїв), які він прийняв в оренду за договором від 22 серпня 2013 року на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 17 травня 2013 року про передачу в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) для ведення фермерського господарства на території колишньої Рубцівської сільської ради.

Встановивши, що відповідач перерахував орендну плату орендарю, що підтверджується відповідними платіжними документами, заборгованості з платежів не мав, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позов про стягнення орендної плати ОСОБА_1 мала пред`являти до правонаступника Рубцівської сільської ради (орендодавця), якою є Лиманська міська рада.

Крім того, судом першої інстанції було вірно враховано, що 06 квітня 2018 року ОСОБА_1 було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки (вже виділеної в натурі) з Фермерським господарством «Провінція», строком до 06 квітня 2025 року, а з 26 березня 2020 року позивачем було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки з ТОВ «Агрофірма «Шевченківська», строк дії договору оренди до 26 березня 2027 року.

Також суд першої інстанції вірно виходив з того, що не знайшло своє підтвердження посилання позивача на порушення її прав як власниці сертифікату на земельну частку (пай) або вже сформованої земельної ділянки в період з 2018 року по 2020 роки, адже спірна земельна ділянка перебувала в оренді інших осіб ФГ «Провінція» та ТОВ «Агрофірма «Шевченківська», з якими позивачем були укладені відповідні договори оренди.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи та надавши вірну оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 367 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 10 січня 2022 року.

Головуючий О.І. Корчиста