Справа № 463/5194/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/3716/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова в складі судді Стрепка Н.Л. від 29 вересня 2021 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» про визнання доказів недостовірними повернуто заявнику.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та зобов`язати Личаківський районний суд м.Львова прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

Вважає ухвалу такою, що не ґрунтується на засадах верховенства права, необґрунтованою та упередженою із за неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що суд першої інстанції визнав, що порушення ч.І ст.193 ЦПК України відсутнє та повернув зустрічну позовну заяву у зв`язку з порушенням ч.І ст.193 ЦПК України. Крім цього, суд не застосував вимоги ч.2 ст.193 ЦПК України та неправильно застосував норми ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України. Зокрема, вказує, що зустрічний позов стосується визнання неналежним та недостовірним доказом «Відомість про нарахування та оплату послуг Утримання буд. та прибуд. територій» (в подальшому Відомість, в матеріалах справи та п.2 додатків) від 28.04.2021р. мешканця: ОСОБА_1 ос. 3 адреса: Шафарика 14/акв.73. Вважає, що зустрічний позов та первісний позов взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, так як наслідком визнання неналежним та недостовірним доказом цієї Відомості тобто задоволення зустрічного позову виключає повністю задоволення первісного позову. Отже, зустрічний позов поданий без порушень норм ст. 193 ЦПК та підлягає спільному розгляду з первісним. Також вказує, що суд не врахував доказів наданих в зустрічному позові. Зокрема звертає увагу на те, що в тексті позовної заяви ЛКП «Господар» відсутні будь-які покликання на докази про існування у неї заявленої позивачем заборгованості в розмірі 8727, 54 грн. При цьому, пунктом 2 додатків до позовної заяви вказано - Розрахунок заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_1 . Натомість, ніякого розрахунку заборгованості не надано, а насправді долучена «Відомість про нарахування та оплату послуг Утримання буд. та прибуд. територій» в подальшому -Відомість) від 28.04.2021р. за період від вересня 2017року по квітень 2021 року, у вигляді таблиця з нічим не підтвердженими нарахуваннями. Отже, вважає, що додана до позову Відомість не є належним та достовірним доказом. На підставі цієї Відомості не можна встановити дійсні обставини справи, так як позивач - ЛКП «Господар» не надав суду жодних доказів що він в спірний період надавав їй послуги з утримання будинку та прибудинкових територій. Стверджує, що Відомість не є доказом про надання їй, як споживачу, послуг, а є лише таблицею з нічим не підтвердженими нарахуваннями. Відтак, на думку апелянта, таку Відомість слід визнати неналежним та недостовірним доказом так як на підставі цієї Відомості не можна встановити дійсні обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 19, 89, 175,177,178, 193, 194, 260, 261, 278, 279, 353, 354 ЦПК України та повертаючи зустрічний позов, виходив з того, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 подана у межах строку, визначеного ч. 1 ст. 193 ЦПК України. Водночас, як вбачається з зустрічного позову, вимога пред`явлена відповідачем у такому полягає у наданні оцінки доказу, що поданий позивачем разом з первісним позовом. Оскільки вимоги відповідача ОСОБА_1 заявлені у зустрічному позові не потребують спільного розгляду з первісним позовом, а підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду первісного позову, та відтак не підлягають окремому розгляду в порядку цивільного судочинства та позовного провадження загалом, відтак дана зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України та таку слід повернути заявнику.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.

З матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2021 року Львівське комунальне підприємство «Господар» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛКП «Господар» заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8727 грн. 54 коп. за період від 1 вересня 2017 року по 1 квітня 2021 року, а також про стягнення понесених витрат на оплату судового збору.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

24 вересня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов до ЛКП «Господар» у якому просить:

- прийняти дану зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднати її з позовною заявою ЛКП «Господар», що перебуває на розгляді суду;

- визнати неналежним та недостовірним доказом «Відомість про нарахування та оплату послуг утримання буд. та прибуд. територій» від 28 квітня 2021 року мешканця ОСОБА_1 , ос. АДРЕСА_2 ;

- відмовити повністю у задоволенні позову ЛКП «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ст. 12 Цього ж Кодексу, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього за ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог. Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу. Справи, що перебувають у провадженні суду, в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі. Якщо провадження у справах було відкрито в один день, справи, в разі об`єднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який першим прийняв рішення про їх об`єднання. Справи, об`єднані в одне провадження, роз`єднанню не підлягають.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Також ст. 209 ЦПК України передбачає, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Крім цього параграф 3 глави 6 розділу ІІІ ЦПК України передбачає порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Статтями ж 263-265 передбачено вимоги, яких повинен дотримуватись суд при постановлені рішення за наслідками розгляду справи.

При аналізі по суті вказаних норм закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при здійсненні розгляду справи в межах заявлених підстав та предмету позову зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати предмет, підстави позову і обставини, на які посилався позивач у позовній заяві, як предмет доказування, а, також і ті обставини та правовідносини, які мали місце між сторонами та стосуються предмету доказування у справі. При цьому головуючий суддя у справі наділений дискреційними повноваженнями, що стосується надання можливості сторонам представити свою справу, свої аргументи та доводи, а також докази на підтвердження заявлених позовних вимог їх заперечень та обраних способів захисту.

Такі повноваження головуючого судді по справі при вчиненні певних процесуальних дій можуть бути перевірені судами вищих інстанцій у певних випадках (що має місце у даному випадку), однак виключно у певних межах, зокрема, у частині дотримання порядку встановленого законом щодо вчинення певної процесуальної дії, не допущення свавільності при їх вчиненні, тощо.

Однак суд вищої інстанції не вправі втручатись у процесуальні дії головуючого судді при розгляді справи по суті вказуючи свою думку щодо того чи іншого процесуального питання, зокрема, порядку ведення справи, об`єднання позовів, отримання, дослідження того чи іншого доказу для вирішення справи по суті та співставлення такої необхідності із заявленими позовними вимогами, підставами позову, тощо.

Як конкретно вказано у згаданій ст. 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції. Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає, що підстав вважати, що повернення зустрічної позовної заяви було здійснене з порушенням порядку визначеного законом чи при цьому були порушені права чи законні інтереси учасників справи чи будь-яких інших осіб немає; що стосується дискреційних повноважень суду першої інстанції, то застосувавши такі суд не допустив свавільності, обґрунтовуючи свої дії, при вчиненні згаданої процесуальної дії.

Доводів протилежного сторони не надали.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги, які зводяться до власного тлумачення сторони відповідача питання доцільності для розгляду справи розгляду такої з обома позовами, слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст складено 20 січня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра