Справа № 664/1736/21
Провадження № 2/664/412/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2022 року Цюрупинський районний суд
Херсонської області
в складі: судді Яценка О.М.,
секретар судового засіданні Брустман О.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , в якому зазначено, що 07 березня 2013 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любешівского районного управління юстиції Волинської області, про що було зроблено актовий запис №7. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Сімейні відносини припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя, втрати почуття любові та поваги один до одного. Майновий спір відсутній, спільне господарство не ведеться. Тому вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і просить його розірвати. Крім того, просила вирішити питання про відновлення їй дівочого прізвища « ОСОБА_5 ».
Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любешівского районного управління юстиції Волинської області, про що було зроблено актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .
Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, подружні стосунки між сторонами припинені, шлюб тривалий час існує формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також їхніх дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Щодо вимоги позивача про відновлення дівочого прізвища, суд приходить наступних висновків.
Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 07 березня 2013 року, дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_7 ».
Таким чином, за змістом вказаної правової норми, позивач може змінити шлюбне прізвища на дошлюбне або залишитися на шлюбному прізвище. Відтак, позивач після розірвання шлюбу має право іменуватися прізвищем « ОСОБА_8 » або відновити своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».
Зважаючи на те, що позивач просить суд відновити її дівоче прізвище « ОСОБА_5 », суд повинен відмовити у задоволенні цієї вимоги, та роз`яснити позивачу наступне.
Механізм відновлення особою дошлюбного прізвища, в т.ч. після розірвання шлюбу врегульований Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року N 915 (по тексту - Порядку), згідно з яким, така особа має подати письмову заяву до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем постійного проживання особи, а для осіб які постійно проживають за кордоном - до дипломатичного представництва або консульської установа України, в якій вони перебувають на постійному консульському обліку (п.п. 2, 3 Порядку), а останні у свою чергу зобов`язати прийняти та розглянути по суті такого роду заяви.
Відтак, у задоволенні вимоги позивача про відновлення дівочого прізвища в межах вказаної цивільної справи яка розглядається за правилами позовного провадження суперечить чинному законодавству, а тому у її задоволенні слід відмовити.
На пiдставi викладеного, керуючись ст. ст. 223, 229, 247, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України, суд
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любешівского районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 7, розірвати.
У задоволенні вимоги про відновлення дівочого прізвища « ОСОБА_5 » - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя О.М. Яценко