РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на кооперативну квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що він був членом кооперативу ЖБК №91 м.Херсона. Згідно рішення загальних зборів членів кооперативу від 21.03.1989 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №68 від 11.04.1989 року йому в складі сім`ї 4 особи (він, дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_3 ) була надана трикімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером №40 від 12.04.1989 року, виданого виконавчим комітетом міської ради м.Херсона.

Вартість квартири на момент її надання складала 12 257 крб., що підтверджується рахунком, який він сплатив.

24.05.1997 року Херсонським БТІ йому видано реєстраційне посвідчення на квартиру.

З моменту вселення і до теперішнього часу він разом зі своєю сім`єю проживає у спірній квартирі, несе витрати з її утримання та вважає себе власником.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 .

Однак розпорядитися квартирою він не має можливості, оскільки реєстраційні посвідчення на теперішній час недійсні.

Враховуючи викладене, просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.11.2021 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав повноваження представнику.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Треті особи в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, вважали вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1

Враховуючи подану представником позивача заяву та належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був членом ЖБК №91 м.Херсона.

ОСОБА_1 в складі сімії: 4 людини (Калайда О.П., Калайда Л.І дружина, ОСОБА_3 син, ОСОБА_3 - син) 12.04.1989 року було видано ордер № 40 на право зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Пайові внески в розмірі 12 257 крб. сплачені повністю.

24.05.1997 року Херсонським БТІ було видано Реєстраційне посвідчення, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_1 , про що було здійснено запис в реєстрову книгу №13 за реєстровим номером 3354.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Відповідно до вимогам ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на майно до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) набувається в порядку, який існував на час його набуття, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічні положення викладені в п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до п. 6 а цієї ж Постанови пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов`язаний повернути кредитору. Пунктом 6-1 постанови при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім`ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім`ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними

Як роз`яснює в своїй постанові від 07.02.2014р. за № 5 Пленум ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю -стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",Закон України "Про кооперацію",стаття 384 ЦК України.

Згідно із ст. 137 ЖК Української РСР, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлювався законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Українській РСР.

Відповідно до п. 19 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу.

Суд звертає увагу на той факт, що сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу, поки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і тільки член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває право власності на нього.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року визначено, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного кооперативу після повної сплати пайового внеску набуває права власності на квартиру.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 сплатив пайові внески на квартиру АДРЕСА_1 та як на підтвердження цього 24.05.1997 року в Херсонському БТІ отримав реєстраційне посвідчення та як наслідок набув право власності на цю квартиру.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4, 12, 13, 328, 384 ЦК України, ст.ст. 12-13,76-79, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя В.В. Прохоренко