Справа № 490/351/22
н/п 2-з/490/10/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М., розглянувши заяву адвоката Матвєєнко Ігоря Юрійовича, який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевич Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява адвоката Матвєєнко І. Ю., який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевич С. В., про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи №672, №673 від 27.04.2020 року, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про звернення стягнення на частину квартири АДРЕСА_1 та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 05.05.1995 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2022 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М. та цього ж дня передано судді Шолох Л.М. для розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.01.2022 року суддею Шолох Л.М. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.

Одночасно з позовом представник позивачів адвокат Матвєєнко І.Ю. подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів виконавчих написів виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. зареєстрованих в реєстрі за № 672, №673 від 27.04.2020 року за виконавчими провадженнями № 62227994 та №62227981, які відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевичем С.В.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Перелік видів забезпечення позову наведений у статті 150 ЦПК України. Так відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вказано у частині третій статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

З матеріалів справи слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевичем С.В. від 02.06.2020 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 62227994 та №62227981 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. №672 та 673 виданих 27.04.2020 року, які є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Також суд вважає за необхідне зазначити таке.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно роз`ясненнями, наданими у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви адвоката Матвєєнко І.Ю. про забезпечення позову.

Стягнення за виконавчими написами № 672 та №673 від 27.04.2020 року, вчиненими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. слід зупинити до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , то у задоволенні заяви у цій частині слід відмовити, оскільки такий захід не є співмірним із заявленими позовними вимогами щодо визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Матвєєнко Ігоря Юрійовича про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчими написами № 672, №673 від 27.04.2020 року, вчиненими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною до набрання законної сили рішенням суду у справі № 490/351/22.

У задоволенні заяви в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Копію ухвали для негайного виконання приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Булахевичу Степану Вікторовичу.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Л.М. Шолох