Єдиний унікальний номер 233/9097/19
Номер провадження 22-ц/804/178/22
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою Костянтинівської місцевої прокуратури діючої в інтересах Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, одержаного від безпідставно збереженого майна, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2021року (головуючий у першій інстанції Левчук О.О.),

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 27 грудня 2019 року прокурор в інтересах Костянтинівської міської ради виклав вимоги до ОСОБА_1 про стягнення доходу одержаного від безпідставно збереженого майна, у вигляді недоотриманої орендної плати в загальному розмірі 361661,47грн за користування земельною ділянкою комунальної власності по АДРЕСА_1 , площею 0,8550га з кадастровим номером :00:023:0554 в період з 01 січня 2017року по 21 березня 2019року

В обґрунтування позову заявник посилався на те, що ще 17 лютого 2012 року ОСОБА_1 придбала в Товариства з обмеженою відповідальністю «Автовокзали Донбасу» за договором купівлі-продажу будівлю автовокзалу, що знаходиться на земельній ділянці, яку покупець в порушення вимог чинного законодавства використовувала без укладення договору оренди.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2021року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в загальному розмірі 361 661,47грн.

Суд першої інстанції виходив з того, ОСОБА_1 користувалася земельною ділянкою без укладення договору оренди через, що за період з 01 січня 2017року по 21 березня 2019року територіальна громада міста Костянтинівки була позбавлена можливості отримати дохід від здачі земельної ділянки в оренду в розмірі що визначений судом.

В апеляційній скарзі відповідач, через представника ОСОБА_2 виклала вимогу про скасування рішення та часткове задоволення позовних вимог.

В обґрунтування скарги заявник посилалася на те, що рішення суду не містить мотивів щодо правильності застосування певного коефіцієнту, який застосовувався при визначенні нормативно грошової оцінки земельної ділянки в залежності від якої розраховувався розмірі орендної плати, а саме рішення не містило правового обґрунтування щодо підстав для застосування коефіцієнту 2 в 2017 та 2018роках та у 2019 році коефіцієнту 3,0.

Вірним, на думку заявника апеляційної скарги, було би застосування коефіцієнту 1,0 оскільки з 30 липня 2019року під час внесення зміни в частині зазначення коду Класифікації видів цільового призначення земель «12.04», автоматично змінено значення коефіцієнту з 3,0 до 1,0, з урахуванням чого нормативно грошова оцінка земельної ділянки становила би 2 586 275,33грн і відповідно правильним би був розмір орендної плати за вказаний період на рівні 172 279,35грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Костянтинівська міська прокуратура заперечувала проти апеляційної скарги, заявляла що обставини якими відповідач обґрунтовував свої апеляційні вимоги щодо необхідності застосування при визначенні нормативно грошової оцінки земельної ділянки іншого коефіцієнту спростовуються належними письмовими доказами, які обґрунтовано взяті до уваги судом при ухваленні рішення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, пояснення прокурора Костянтинівської міської прокуратури, за відсутності відповідача та її представника повторні заяви яких про відкладення розгляду справи залишено без задоволення з причин необґрунтованості, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 22 березня 2012 року право приватної власності на будівлю по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 та належить останній на підставі договору купівлі продажу ВРП/805114, ВРП/805115 від 17 лютого 2012 року /а.с.46/.

В період з 2014 по 2019 роки ОСОБА_1 направлялись листи з приводу необхідності оформлення відносин щодо оренди землі на котрій знаходилось належне їй нерухоме майно і сплати коштів /а.с.26-33/.

У витягах із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий № :00:023:0554 встановлені наступні коефіцієнти: 2017 рік Кф 2,0; 2018 рік Кф 2,0; 2019 рік Кф 3,0 та з 30 липня 2019 року Кф 1,0 /а.с.35-38/.

Матеріали справи містять Розрахунок розміру збитків у вигляді недоотриманих доходів за користування фізичною особою ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,8550га, кадастровий № :00:023:0554, який здійсненого за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (з урахуванням коефіцієнту 2%) станом на 2017 та 2018 роки в розмірі 5 172 550,65грн та станом на 2019 рік в розмірі 7 758 825,98грн та визначено розмір збитків в загальній сумі 361 661,47грн /а.с.34/.

Відповідно до Розрахунку, який здійснено за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (з урахуванням коефіцієнту 1%) в розмірі 2 586 275,33грн розмір збитків становив 172 279,35грн /а.с.106/.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 листопада 2019 року право оренди земельною ділянкою кадастровий номер :00:023:0554, площею 0,8550га, орендодавцем якої є Територіальна громада в особі Костянтинівської міської ради зареєстровано на підставі договору за ОСОБА_1 строком на 5 років /а.с.44-45/.

26 травня 2011 року затверджено положення про розміри орендної плати за землю на території Костянтинівської міської ради за цільовими призначеннями земельних ділянок /а.с.62/.

Згідно відповіді Держгеокадастру від 13 серпня 2021 року відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :00:023:0554 внесені до Державного земельного кадастру в 2013 році шляхом перенесення відомостей про неї з Держаного реєстру земель; та за відсутності відомостей про код Класифікації видів цільового призначення до 30 липня 2019 року були застосовані коефіцієнти функціонального використання земельної ділянки Кф на 01 січня 2017 року 2,0; на 01 січня 2018 року 2,0; на 17 липня 2018 року 3,0, на 01 січня 2019 року 3,0 /а.с.172-173/.

У даній справі учасники справи не заперечували обставини щодо наявності правових підстав для стягнення коштів недоотриманих через відсутність договору оренди земельної ділянки, однак відповідач заперечував правомірність застосування при визначенні нормативно грошової оцінки землі саме коефіцієнту 2,0 за 2017та 2018роки і не погоджувалась із розміром коштів визначеним судом першої інстанції в рахунок орендної плати.

Положенням статті 120 Земельного кодексу України, чинними на виникнення спірних правовідносин, передбачалось, що виникнення права власності на об`єкт нерухомості не було підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідачем право користування земельною ділянкою оформлене лише 30 липня 2019 року, що не заперечується сторонами, однак за конкретних обставин цієї справи земельною ділянкою ОСОБА_1 користується з 2012 року.

Частина 1 статті 1212 Цивільного кодексу України покладає на особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язання повернути потерпілому це майно; та особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права в зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення; і відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Згідно з частиною 2 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення.

Відповідно до статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Статтями 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.

З наявних у суду матеріалів справи вбачається що будівля по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , також у фактичному користуванні останньої знаходиться земельна ділянка під даною будівлею з часу продажу 17 лютого 2012 року.

Проте, дій щодо оформлення права користування вказаною земельною ділянкою відповідач не здійснювала незважаючи на чисельні листи з приводу необхідності оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та добровільного повернення землевласнику безпідставно збережених коштів.

Враховуючи, що з моменту виникнення у відповідача права власності до 21 березня 2019 року відповідач користувалась спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України ОСОБА_1 повинна відшкодувати позивачу всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна, в межах позовних вимоги, за період з 01 січня 2017 року по 21 березня 2019 року.

Розрахунок розміру доходу, одержаного відповідачем за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Костянтинівка здійснюється на підставі нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки (визначеної шляхом множення площі вказаної ділянки та нормативної грошової оцінки одного квадратного метра землі) з урахуванням ставки річної орендної плати за спірний період.

Ключові аргументи ОСОБА_1 з приводу того, що при нормативно грошовій оцінці земельної ділянки застосовувався не той коефіцієнт, висунуті заявником в її апеляційній скарзі, спростовуються відомостями що містяться у витягах із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий № :00:023:0554 на рівні 2017 рік Кф 2,0; 2018 рік Кф 2,0 та узгоджуються із інформацією відображеною у відповіді Держгеокадастру від 13 серпня 2021 року.

Суд обґрунтовано надав цьому аспекту надважливе значення та не мав жодних причин сумніватися в обґрунтованості і законності відомостей що містилися в цих належних та допустимих доказах, які мали вирішальне значення для вирішення спору.

Розмір доходу відповідача за вищевказаний період було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Взаємний зв`язок доказів в їх сукупності вказують на їх достатність для вирішення питання щодо встановлення обставин, які входять до предмету доказування та заявлені вимоги підтверджують.

З урахуванням часу безоплатного користування земельною ділянкою, небажання відповідача бути в орендних відносинах рішенням суду першої інстанції забезпечено справедливий баланс між усіма відповідними конкуруючими приватними інтересами.

Та сам факт того, що ОСОБА_1 використовувала земельну ділянку, проте за неї не сплачувала і не урегульованість питання щодо орендних відносин та нормативно грошової оцінки земельної ділянки, не було достатнім для пояснення того, чому інтереси територіальної громади мали поступитися місцем інтересам фактичного користувача і чому зменшення грошової оцінки та стягнення коштів на користь територіальної громади в меншому розмірі є виправданим.

Інші доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що були викладені у відзиві та були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Також, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду здійснені у відповідності до обставин що встановлені в ході судового розгляду, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору в сумі 8 137,38грн за подання апеляційної скарги на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Отже, враховуючи що за змістом частини другої статті 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 8137,38грн.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 8 137 (вісім тисяч сто тридцять сім одну) гривні 38 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 січня 2022року.

Судді: