Провадження № 2/127/272/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2022 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Антонюка В.В., отримавши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «РЕГІНА» про стягнення боргу за Договором безпроцентної поворотної позики,-
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «РЕГІНА» про стягнення боргу за Договором безпроцентної поворотної позики.
Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2021 р., під головуванням судді Антонюка В.В., позивачу ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «РЕГІНА» про стягнення боргу за Договором безпроцентної поворотної позики.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.01.2022 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2021 р. скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано судді Антонюку В.В.
Згідно п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною 1 ст. 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Розглядаючи заявлений самовідвід на участь у розгляді справи з заявлених підстав вважаю, що така позиція відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантовано справедливий судовий розгляд.
У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
За практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зістаттею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.199 року у справі «Ветштан проти Швейцарії» ).
За положеннями статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
Враховуючи викладене з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості і об`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи по суті, заява про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39-41 ЦПК України,
Заяву головуючого судді Антонюка В.В. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «РЕГІНА» про стягнення боргу за Договором безпроцентної поворотної позики - задовольнити.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.
Суддя: