Справа № 572/3744/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року Сарненський районний суд Рівненської області

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області ВЕДЯНІНА Т.О.,

розглянувши в м.Сарни у справі № 572/3744/21 заяву ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги з газопостачання,-

ВСТАНОВИВ :

ТзОВ «Рівнегаз збут» в особі представника Якимчук О.М., в порядку ст.161 ЦПК України, до суду подано заяву про видачу судового наказу про стягнення на користь заявника з ОСОБА_2 боргу за послуги з газопостачання у сумі 5156 грн. 77 коп., а також 97 грн. 79 коп. 3% річних, 225 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань та 227 грн. понесених судових витрат.

Заявником заявлено вимогу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, що відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України.

Однак, відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України - суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, якою встановлені вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Так, згідно із ч.3 ст.163 ЦПК України - до заяви про видачу судового наказу додається, в тому числі, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Вказаним вимогам, зазначеним у ст.163 ЦПК України, заява ТзОВ «Рівнегаз збут» не відповідає.

Так, договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору, згідно із ч.1 ст.628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладеним у письмовій формі є договір, відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

Отже, укладеного із ОСОБА_2 договору про надання послуг з газопостачання, заявником суду не надано (надано бланк типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам, який не містить даних боржника та не підписаний сторонами).

Отже, в обґрунтування заявлених вимог ТзОВ надано суду типовий договір про постачання природного газу побутовим споживачам. У поданій заяві заявником вказано, що усі споживачі автоматично приєднались до цього договору, а в разі незгоди мали повідомити про це стягувача.

Судом враховано, що чинним законодавством не передбачено можливості автоматичного приєднання сторони до будь-якого договору, через що обставини, на які посилається заявник (фактичне споживання) має доводитись стороною в порядку позовного провадження.

Отже, вказаний договір не може вважатись договором, укладеним сторонами у письмовій формі, оскільки, згідно із ч.1 ст.630 ЦК України типовий договір може визначати окремі умови договору певного виду.

Таким чином, ТзОВ «Рівнегаз збут» заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 грошової заборгованості за надані послуги з газопостачання, хоча письмового договору про надання таких послуг, укладеного сторонами, заявником суду не надано.

Враховуючи наведене, в даному випадку слід відмовити у видачі судового наказу за заявою ТзОВ «Рівнегаз збут», оскільки подана до суду заявником заява не відповідає вимогам, встановленим у ст.163 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (м.Рівне вул.Грушевського академіка,24 Рівненської області, р/р НОМЕР_1 Філія Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» МФО 333368 ) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5156 грн. 77 коп. боргу за послуги з газопостачання, а також 97 грн. 79 коп. 3% річних, 225 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань та 227 грн. понесених судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя