Справа №760/7019/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника заявника- ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом Публічного акціонерного товариства « ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості;

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства »ОТП Банк» про визнання недійсними договорів кредиту, поруки та застави, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2009 року.

Посилається на те, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2009 року було задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_2 на користь ПАТ«ОТП Банк» суму боргу за кредитним договором в розмірі 20 709, 62 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 липня 2010 року становить 179 928, 00 гр.

05 червня 2012 року Солом`янським районним судом було видано виконавчий лист за №2-422-1/10.

16 жовтня 2012 року Солом`янським РВ ДВС в м. Києві було відкрите виконавче провадження №34740262.

В подальшому державним виконавцем проводилися необхідні виконавчі дії.

09 грудня 2014 року виконавче провадження №34740262 було закінчено.

У відповідності до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень будь-які дані щодо наявності виконавчого провадження про стягнення з неї заборгованості відсутні.

Оскільки на даний час будь-які відкриті виконавчі провадження щодо неї відсутні, а відкрите закінчено 09 грудня 2014 року, визначені чинним законодавством строки повторного звернення до виконавчої служби спливли, просить скасувати заходи забезпечення позову.

Представник заявника в судовому засідання заяву підтримав.

Представник стягувача у судове засідання після оголошеної в справі за його клопотанням перерви не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

12 січня 2022 року подав заперечення проти заяви, посилаючись на те, що виконавчі провадження про стягнення заборгованості були завершені Солом`янським РВДВС ГТУЮ у м. Києві на підставі того, що виконавчі листи перенаправлено до іншого ВДВС.

У зв`язку з тим, що розгляд справи фактично був завершений лише 14 липня 2021 року, відсутністю в суді марок на відправлення поштової кореспонденції та неможливістю в зв`язку з цим отримати копію ухвали про заміну стягувача, ТОВ» ФК`Довіра та гарантія» не могло скористатися наданими йому процесуальними правами та звернутися до органу ДВС для місцезнаходження виконавчого листа, виданого в справі.

Оскільки рішення суду до цього часу є невиконаним, товариство заперечує проти скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи дані обставини суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом встановлено, що в липні 2009 року ПАТ`ОТП Банк» звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2009 року за клопотанням позивача були вжиті заходи забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ«ОТП Банк» 20 709, 62 дол. США боргу, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 липня 2010 року було еквівалентно 163 601, 86 гр., та 16 326, 72 гр. штрафних санкцій, а всього - 179 928, 58 гр.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року була проведена заміна стягувача - ТОВ» ОТП`Факторинг Україна» на ТОВ`ФК`Довіра та гарантія».

Постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року дана ухвала залишена без змін.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17 грудня 2020 року були зняті арешти, накладені на підставі постанов про арешт майна боржника за ВП №№34739663 та № 34740262, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду набрало законної сили.

З наданої суду представником заявника Інформації про виконавче провадження вбачається, що виконавче провадження про стягнення заборгованості за рішенням суду від 19 липня 2010 року було закінчено 09 грудня 2014 року.

Інформація про наявність відкритих виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту закінчення виконавчого провадження № 34740262 - 09 грудня 2014 року і до моменту постановлення ухвали - 14 січня 2021 року, в Автоматизованій системі виконавчих проваджень не значиться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» / в редакції Закону № 606- VIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спору / виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.2 даної статті строки, зазначені у частині першій цієї статті,

встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання

рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом ч.5 ст.47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно

пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків,

встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з вимогами п.1 ч.1, ч.ч.2,3 ст. 23 Закону у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється.

Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючій редакції /виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Представник заявника в судовому засіданні зазначив, що з 2014 року будь-яких претензій з боку органів виконавчої служби до заявника не надходило, виконавчі дії не вчинялися.

Даних обставин представник стягувава в судовому засіданні і в запереченнях до суду від 12 січня 2022 року не заперечував.

Відповідно до ч..ч.7.78 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Як зазначено вище, будь-яка інформація про відкриті виконавчі провадження щодо заявника в Автоматизованій системі виконавих проваджень відсутня.

З точки зору закону забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання прийнятого рішення.

Тобто, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю, є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Відповідно до визначеного ст.11 ЦПК України принципу пропорційності у цивільному судочинстві, суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями.

З урахуванням даного принципу суд враховує, що заходи забезпечення позову були вжиті судом за клопотанням позивача в справі в 2009 році, понад 12 років тому, і діють до цього часу.

При постановленні ухвали судом були враховані інтереси позивача в справі, заходи забезпечення позову були вжиті з метою виконання судового рішення, тобто з урахуванням гарантій прав позивача в справі при реалізації майбутнього судового рішення.

Однак, суд при цьому також враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Тобто, він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З точки зору ч.3 ст.2 ЦПК України одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права, змагальність сторін і рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Суд враховує, що рішення суду про стягнення з заборгованості за умовами кредитного договору з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було ухвалено в 2009 році.

В цьому ж році з метою забезпечення прав банку, як кредитора, були вжиті заходи забезпечення позову шляхом наладення арешту на належну заявнику квартиру.

Належність заявнику, як боржнику, майна на праві власності, арештованого судом, гарантувало виконання рішення суду та захист прав позивача в справі, як стягувача.

Як первинний кредитор, так і в подальшому його правонаступники протягом тривалого часу про виконання рішення суду не турбувалися.

Стягувач на даний час - ТОВ`ФК`Довіра та гарантія» отримав права стягувача на підставі укладеного 18 грудня 2018 року Договору факторингу, звернувшись до суду про заміну стягувача лише в січні 2020 року.

В липні 2021 року постановою Київського апеляційного суду була залишена без змін ухвала Солом`янського районного суду м.Києва про його заміну, як стягувача.

З заперечення представника товариства на заяву про скасування заходів забезпечення позову вбачається, що будь-яких дій, направлених на виконання рішення суду, товариство, як новий стягувач, не вживало.

Відсутність інформації про місцезнаходження виконавчих листів та відкритих виконавчих проваджень свідчить про те, що питанням виконання рішення суду не займалися і попередні стягувані - ПАТ`ОТП Банк» та ТОВ`ОТП Факторинг Україна», яке отримало права стягувача на підставі Договору факторингу від 25 червня 2011 року.

/ т.2, а.с. 229 - 230 /

З листа Солом`янського районного відділу державної виконавчої слуби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м.Київ / 33 44090 від 25 березня 2021 року вбачається, що на виконанні перебувало ВП№51769994 з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ`ОТП Банк» 20 709, 62 дол. США заборгованості, що еквівалентно 163 61. 86 гр., та 16 326, 72 гр.штрафних санкцій, а всього 179 928, 58 гр.

Дане виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця 29 серпня 2016 року.

30 травня 2017 року виконачий документ був повернутий стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження».

Станом на березень 2021 року відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості відсутні.

/ т.2, а.с.236 - 242 /

Представник стягувача - ТОВ`ФК`Довіра та гарантія» в заяві до суду посилається також на те, що в зв`язку з фінансовими труднощами суду, яким йому не могла бути направлена копія ухвали суду про заміну сторони стягувача, товариство не могло розпочати пошук виконавчих листів.

Тобто, Договір факторингу був укладений три роки тому, а ТОВ`ФК`Довіра та гарантія» має намір лише розпочати пошук виконавчих листів.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи викладене вище, рівність учасників справи перед законом та судом,гарантії прав власника майна, встановлені Законом України « Про виконавче провадження» строки для виконання рішення суду, які в даному випадку були достатніми, відсутність відкритих виконавчих проваджень по ухваленому судом рішенню, суд вважає, що визначені законом підстави для продовження дії заходів забезпечення позову відпали, а тому заява про їх скасування є обґрунтованою.

З урахуванням викладеного вище суд також вважає, що фінансові труднощі судової системи є надбанням гласності, обізнаність про це стягувача давало йому можливість, як добросовісній стороні, отримати копію ухвали суду в приміщенні суду та вжити заходів до виконання рішення суду, а тому заперечення стягувача проти скасування заходів забезпечення позову не можуть бути прийняті судом до уваги.

Керуючись ст.ст. 158, 260-261, 417 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2009 року.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2022 року.

Суддя Л. А. Шереметьєва