ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/41/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №693/664/21 Категорія: 304080000 Шимчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) Страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року Моторного (транспортного) Страхового бюро України звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 15.04.2018р. о 18 год. 20 хв. на автодорозі Західний об`їзд міста Львова 4 км + 900 м відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: КРАЗ 63221, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .
ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , що встановлено постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 18 травня 2018 року по справі № 693/407/18, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
У повідомленні про ДТП від 17 квітня 2018 року, складеному на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 044488 від 15 квітня 2018 року, на момент скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль КРАЗ 63221, д.н.з. НОМЕР_1 , належав в/ч НОМЕР_3 , страховий поліс на вказаний транспортний засіб був відсутній, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ станом на 15.04.2018р.
Згідно полісу №АК/8175291 транспортний засіб Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 застрахований на термін з 27.02.2018р. до 26.02.2019р. у Львівській обласній дирекції ПрВТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхувальником ОСОБА_3 .
У відповідності до звіту №1216 «Про оцінку автомобіля Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 », 23 травня 2018 року, виконаного на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту постраждалого в ДТП авто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 28624,07 грн. без врахування ПДВ.
Позивач після звернення потерпілого в ДТП із відповідною заявою вжив всіх заходів для виплати страхового відшкодування по ДТП, винним в якій є відповідач та здійснив власнику постраждалого в ДТП авто виплату коштів на відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди.
Розмір регламентної виплати (страхового відшкодування), виплаченого постраждалому ОСОБА_3 , склав 28624,07 грн, що відповідає встановленій вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ПДВ, виплата якої підтверджується платіжним дорученням №992848 від 29.08.2018 року та Наказом №8217 від 28.08.2018р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.
Розмір витрат на встановлення розміру шкоди, сплачені аварійному комісару, склав 820,00 грн, факт сплати підтверджується платіжним дорученням №909624 від 26 червня 2018 року.
Моторне (транспортне) страхове бюро України направляло на адресу ОСОБА_1 листи №3.1-05/27375 від 29.08.2018р. та вих. №49727-18 від 27.06.2019р. (р/л № 5838 та р/л №846) про обов`язок сплатити борг в розмірі 29444,07 грн. за дорожньо-транспортною пригодою, пропонувало погасити зазначений борг частинами, відповідач листи отримав, однак ані відповіді, ані коштів в рахунок відшкодування витрат до МТСБУ не надійшло.
Так як відповідач суми страхового відшкодування не сплатив, моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування по ДТП та суму судових витрат, що у загальному розмірі складає 34699 грн. 07 коп. Крім того, позивач просить стягнути на його користь суму судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 2270 грн. 00 коп.
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року позовну заяву задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в порядку регресу в розмірі 28624, 07 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір при поданні позовної заяви до суду у розмірі 2270 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що доказів перебування у трудових відносинах з В/Ч НОМЕР_3 ЗСУ (наказу про прийняття на роботу, трудової книжки водія, табелю обліку робочого часу, посадової інструкції тощо) на момент скоєння ДТП та доказів на підтвердження завдання шкоди під час виконання водієм трудових (службових) обов?язків (подорожнього листа, наказу про закріплення за водієм службового автомобіля, наказу про відправлення його у відрядження тощо), відповідачем ОСОБА_1 не надано, і суд позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним у відзиві обставин, тому вбачає всі підстави на відшкодування ОСОБА_1 позивачу грошових коштів у порядку регресу в сумі 28624,07 грн, оскільки саме такий розмір страхового відшкодування сплачений МТСУ потерпілому ОСОБА_3 .
Що стосується вимоги про відшкодування сплачених судових витрат під час розгляду позовів МТСУ в інших судових інстанціях, судом зазначено, що вказана позовна вимога не може бути предметом розгляду даної справи, оскільки долю вказаних витрат було вирішено у справі №911/1923/20 від 08.09.2020р. під час розгляду господарським судом Київської області та під час розгляду Північним апеляційним господарським судом від 08.02.2021р.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду є незаконним, винесеним при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому просив його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційні вимоги мотивовано тим, що до відзиву на позовну заяву було додано копію військового квитка, відомості у якому підтверджують факт трудових відносин ОСОБА_1 із в/ч НОМЕР_3 на момент вчинення ДТП.
Вважає сумніви суду про те, що відповідач міг керувати транспортним засобом, який належить військовій частині не виконуючи свої службові обов`язки, безпідставними. Зазначає, що самовільна експлуатація військового транспорту неможлива, та може призвести до настання юридичних наслідків у вигляді дисциплінарної чи кримінальної відповідальності, а виїзд автомобіля із парку можливий лише за наявності документів, що підтверджують використання транспортного засобу виключно за наказом командира.
Зазначає, що шкода, завдана, внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 18 травня 2018 року по справі №693/407/18 ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.18).

З довідки №147486 про дорожньо-транспортну пригоду, вбачається, що 15.04.2018р. о 18 год. 20 хв. на автодорозі М-10-01 - Західний об`їзд м.Львова 4 км + 900 м відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: вантажного автомобіля КРАЗ 63221, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та легкового автомобіля Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (а.с.14).

Цивільно-правова відповідальність потерпілого ОСОБА_3 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу №АК/8175291 на термін з 27.02.2018р. до 26.02.2019р. у Львівській обласній дирекції ПрВТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.16).

ОСОБА_3 в особі уповноваженого представника приватного підприємства «Інтер-Ріск Міжнародне врегулювання збитків» 02 липня 2018 року звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно до ст.35 та п.41.2 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.12, 13, 25).

У відповідності до звіту №1216 «Про оцінку автомобіля Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 », 23 травня 2018 року, виконаного на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту постраждалого в ДТП авто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 28624,07 грн. без врахування ПДВ (а.с.27-29).

Згідно довідки №1 від 21.07.2018р. розмір страхового відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих складає 28624,07 грн. (а.с.41).

Розмір регламентної виплати (страхового відшкодування), виплаченого постраждалому ОСОБА_3 , становить 28624,07 грн, що відповідає встановленій вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ, виплата якої підтверджується платіжним дорученням №992848 від 29.08.2018 року та Наказом №8217 від 28.08.2018р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.42, 47).

Розмір витрат на встановлення розміру шкоди, сплачені аварійному комісару, склав 820,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №909624 від 26 червня 2018 року (а.с.46).

З метою досудового врегулювання спору моторне (транспортне) страхового бюро України Моторне (транспортне) страхове бюро України надсилало на адресу ОСОБА_1 листи-повідомлення №3.1-05/27375 від 29.08.2018р. та вих. №49727-18 від 27.06.2019р. про добровільне відшкодування ним шкоди у порядку регресу, але відповідач жодних дій щодо відшкодування збитків в добровільному порядку не здійснив (а.с.43, 44).

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Аналогічна норма міститься у ст.4 Закону України «Про страхування».

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Отже, у разі установлення, що особа, з вини якої завдано шкоду, перебуває у трудових відносинах з юридичною особою та заподіяла шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків, кошти на відшкодування майнової та моральної шкоди стягуються саме з цієї юридичної особи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку з тим, що на момент вчинення ДТП він перебував у трудових відносинах на посаді старшого водія В/Ч НОМЕР_3 ЗСУ, про що свідчить доданий ним військовий квиток, а тому саме його роботодавець повинен сплатити відшкодовану позивачем шкоду у порядку регресу.

Колегія суддів, перевіривши зазначені доводи апеляційної скарги вважає їх такими, що висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.
Так, дійсно у відповідності до військового квитка серії НОМЕР_4 на час вчинення ДТП (15.04.2018 року) ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді старшого водія. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що 15 квітня 2018 року о 18 год. 20 хв. відповідач виконував трудові (службові обов`язки), оскільки ним не надано на підтвердження своїх доводів жодних доказів, зокрема наряду на використання машини із оформленими дорожніми листами, а також не надано доказів, що за ним був закріплений саме автомобіль КРАЗ 63221, д.н.з. НОМЕР_1 .
Отже, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 на час скоєння ДТП займав посаду старшого водія у військовій частині НОМЕР_3 , однак ним не надано жодного належного та допустимого доказу, що 15 квітня 2018 року він керував автомобілем КРАЗ 63221 на відповідній правовій підставі у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків.

Відповідачем не заявлено клопотань про витребування доказів виконання ним службових обов`язків, у разі неможливості їх отримання самостійно.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді