ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року

м. Харків

справа № 629/874/18

провадження № 22-ц/818/866/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.

учасники справи:

заявник- ОСОБА_1 ,

стягувач- ОСОБА_2

третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському та Лозівському районах ті місту Лозовій Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2021 року, постановлену у складі судді Мицик С.А.,

УСТАНОВИВ:

23. 02.2021 р. ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення. В обґрунтування заяви зазначила, що ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року клопотання Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яке представляло інтереси ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду- задоволено, визнано та надано дозвіл на примусове виконання в Україні рішення Окружного Суду Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) від 26 липня 2017 року (справа № 4 F 543/16) про передачу ОСОБА_6 виключного права щодо визначення місця перебування дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і передачу дитини її батьку, ОСОБА_6 . Постановою Харківського апеляційного суду від 14.03.2019 року ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року залишено без змін. Видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №59118377. Зазначила, що в грудні 2019 року спалахнула пандемія коронавірусної хвороби COVID-19. У зв`язку з пандемією низка країн по всьому світу ввели обмеження щодо перетинів кордонів, авіакомпанії скасували низку рейсів. Зауважила, що наразі є ризик зараження дитини та загроза її здоров`ю у разі організації на теперішній час повернення дитини до Федеративної Республіки Німеччини. Ситуація з приводу поширення коронавірусу на теперішній час не стала кращою, переїзд дитини за кордон може нашкодити психічному та фізичному здоров`ю дитини. Враховуючи викладене, просила відстрочити виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року на період дії на території України карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але не більше одного року з дня ухвалення судового рішення.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2021 провадження у справі № 629/874/18 за заявою ОСОБА_8 закрито.

Ухвала суду мотивована тим що, нормами цивільного процесуального законодавства передбачена можливість вирішення питання відстрочки виконання рішення тим судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року клопотання Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яке представляло інтереси ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду- задоволено, визнано та надано дозвіл на примусове виконання в Україні рішення Окружного Суду Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) від 26 липня 2017 року (справа № 4 F 543/16) про передачу ОСОБА_6 виключного права щодо визначення місця перебування дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і передачу дитини її батьку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою Харківського апеляційного суду від 14.03.2019 року ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року залишено без змін.

Отже, згідно положень ст. 435 ЦПК України саме Окружний Суд Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина), який розглядав справу як суд першої інстанції, має вирішувати питання про відстрочення виконання рішення. Враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», суд вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим. Та вважає що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та повернути справу до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим що, ухвала прийнята без належного дослідження всіх обставин справи та доказів по справі. Заявниця подала заяву про відстрочення виконання рішення Лозівського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 року, а не рішення Окружного суду Фрайзінгу, тому мала право на розгляд такої заяви в порядку цивільного судочинства. Цивільне процесуальне законодавство не обмежує можливості відстрочити виконання як рішення суду по суті вимог, так і ухвали суду. А отже провадження у справі закрито безпідставно.

Судом першої інстанції не було враховано що неповнолітня ОСОБА_9 , знаходиться у незадовільному стані здоров`я, тому виконати судове рішення не вбачається можливим та є недоречним. Також судом не враховано, що на час виконання рішення, має місце надзвичайна подія, пов`язана із поширенням у світі короновірусної хвороби (COVID-19), що є загальновідомим фактом і як наслідок запровадження в Україні карантину постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211, якою встановлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, із встановлення певних заборон.

До суду надійшли письмові пояснення від Міжрайонного ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та місті Лозова СМУМЮ (м. Харків) в яких зазначається що на даний час відсутні підстави для участі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги.

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_10 яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення я ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим що, окрім рішень першої та апеляційної інстанції Верховного Суду щодо повернення дитини ОСОБА_9 , яке вступило в законну силу з матір`ю дитини ОСОБА_4 намагалися провести мирні переговори з метою врегулювання спору мирним шляхом. Однак матір ухиляється від вирішення питання мирним шляхом, навпаки подає медичні довідки, заяви таким чином підтверджує не бажання виконувати рішення Верховного Суду у справі № 640/688/17. З моменту винесення рішення ОСОБА_2 лише 1 раз розмовляв з дитиною ОСОБА_9 дану зустріч було проведено за допомогою скайп-зв`язку за участю перекладача, співробітника посольства Німеччини. Наявний запис розмови, підтверджує нормальне спілкування батька з дитиною, ніякого стресу, інших моментів які б могли призвести до психічного розладу дитини не було. Ніяких доводів, письмових фактів про наявність поганого ставлення батька до дитини ОСОБА_4 не надано, експертів не допитували, належну експертизу не проводили. Всі ці обставини свідчать про неправдивість слів та доводів ОСОБА_4 на які не можна посилатися як на докази. Постає питання про фіктивність наданих ОСОБА_4 медичних довідок. Тому ухвала суду є цілком законною та обґрунтованою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і підтверджується матеріалами справи, на теперішній час рішення Окружного Суду Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) від 26 липня 2017 року (справа № 4 F 543/16) не виконано, дитина ОСОБА_9 мешкає з матір`ю ОСОБА_11 .

Також судом встановлено, що на даний час, тобто на час виконання рішення, має місце надзвичайна подія, пов`язана із поширенням у світі коронавірусної хвороби (COVID-19), що є загальновідомим фактом, і як наслідок запровадженням в Україні карантину постановою КМ України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, із встановленням певних заборон. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021.

До заяви ОСОБА_4 про відстрочення виконання судового рішення додано копії консультативних висновків спеціалістів від 19.12.2018, від 25.09.2020 та 18.01.2021, згідно яких ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз «тривожний розлад у зв`язку з розлукою в дитячому віці F930», рекомендовано, зокрема, індивідуальну сімейну психотерапію, уникнення стресових ситуацій, відволікаючу поведінкову терапію, уникнення ситуацій, які зачіпають емоційну значущу тему- розставання з матір`ю(т.4 а.с. 8-13).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Судом першої інстанції правильно встановлено що Окружний Суд Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) який розглядав (справу № 4 F 543/16) про передачу ОСОБА_6 виключного права щодо визначення місця перебування дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і передачу дитини її батьку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є судом який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, згідно положень ст. 435 ЦПК України саме Окружний Суд Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина), який розглядав справу як суд першої інстанції, має вирішувати питання про відстрочення виконання рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», колегія суддів вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.

Посилання апелянта на надзвичайну подію, пов`язану із поширенням у світі короновірусної хвороби (COVID-19) та посилання на незадовільний стан здоров`я неповнолітньої ОСОБА_9 , стосуються змісту поданої заяви про відстрочення виконання ухвали суду. Так як колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно неможливості розгляду справи судом першої інстанції відповідно до ст. 435 ЦПК. Тому судом не розглядається справа по суті і доводи заявника по суті справи судом не враховуються.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 належить залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 січня 2022 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук