Провадження № 2/742/325/22
Єдиний унікальний № 742/4611/21
17 січня 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Прилуцької міської ради, про позбавлення батьківських прав-,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У листопаді 2021 року позивач звертаючись до суду просить суд, позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Аргументує свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Матір`ю дітей є рідна сестра позивача ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З травня 2021 року позивач повністю почала опікуватися дітьми, та проживати разом з ними у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі своїх батьківських обов`язків щодо дітей не виконують, не беруть будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Не піклуються про їх здоров`я, матеріально їх не утримують.
Оскільки батьки не створили належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей, які в даний час мешкають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, тому позивач звернувся з відповідною заявою до суду.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 30.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 10 год. 00 хв. 20 грудня 2021 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 20 грудня 2021 відкладено попередній розгляд справи до 09 год. 30 хв. 17 січня 2022.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання позивач не з`явилася, але попередньо надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися та не скористалися правом на надання відзиву на позовну заяву.
Суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_1 , її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.6)
ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_9 , її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.7)
ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_4 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (а.с.10)
16 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано(а.с.8)
ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_5 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11)
ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_2 в м.Прилуках, Чернігівської області(а.с.9)
Відповідно до довідки Прилуцької міської дитячої лікарні №325 від 08 листопада 2021, ОСОБА_1 опікується дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.13)
Згідно з характеристики на ученицю 3 класу Заїздської ЗОШ І-ІІ ступенів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , характеризується позитивно, її батько ОСОБА_3 шкільним життям дочки не цікавився. На даний час допомогу у навчанні і вихованні дитини приділяє її тітка ОСОБА_1 (а.с.15)
Відповідно до характеристики учня 8-А классу Прилуцької ЗОШ І-ІІІ ступенів №2, ОСОБА_4 , характеризується позитивно. На даний час допомогу у навчанні і вихованні дитини приділяє його тітка ОСОБА_1 (а.с.16)
Відповідно до акту обстеження житлово-комунальних умов від 09.11.2021 складеного комісією комітетом самоорганізації населення №4 мікрорайону м`ятно-дослідної станції, ОСОБА_1 проживає без реєстрації з травня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 разом з племінниками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , санітарний стан житла задовільний(а.с.18)
Згідно з акту 2359 від 05.11.2021 про фактичне проживання та реєстрацію осіб складеного комісією комітетом самоорганізації населення №4 мікрорайону М`ятно-дослідної станції, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 співвласник, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 дочка співвласника, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , але фактично проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с.19)
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2013 року, спадкоємцем вказаного в свідоцтві майна після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , є її дочка ОСОБА_1 , у тому числі 2 /3 часток у спадщині, від яких відмовилися на її користь чоловік та дочка спадкодавиці ОСОБА_7 , ОСОБА_2 (а.с.21)
Згідно з витягу з наказу командиру 28 окремої механізованої бригади оперативного командування «Південь» №128-РС від 22 вересня 2020, довідки №3079 від 25.09.2020 виданої в /ч НОМЕР_1 , ОСОБА_3 прийнятий на військову службу строком на 3 роки починаючи з 22.09.2020 року за контрактом, перебуває на військовій службі у в / ч НОМЕР_1 (а.с.25,26)
Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 09.09.2021 року, ОСОБА_2 надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28)
Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 03.09.2021 року, ОСОБА_3 надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.27)
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області №02-16/183 від 11.01.2022, ОСОБА_2 має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 має малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьки мешкають окремо від дітей, стосунки не підтримують, ні матеріальної, ні моральної допомоги не надають, не цікавляться їх життям. Мати дітей ОСОБА_10 померла. Батьки дітей надали письмовау згоду на позбавлення батьківських прав, щодо їх дітей. Тому орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , буде доцільним та відповідатиме інтересам дітей (а.с.50-51).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до вимог ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).
При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).
При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України).
Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.
Згідно ч.4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування; Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).
Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).
Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).
Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).
Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).
Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.
Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).
Так, відповідачам, як батькам неповнолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).
Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.
Повертаючись до обставин даної справи Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачі не приймають участі в навчально-виховному процесі своїх дітей, не цікавиться їх здоров`ям.
Наведене в своїй сукупності на думку Суду може свідчити про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків.
При цьому, в даній конкретній ситуації Судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).
Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідачі жодного разу не звернулися до уповноважених органів держави з метою захисту прав своїх дітей, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки.
За таких обставин позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батьків, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батьків із своїми дітьми.
Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачів фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьками та дітьми.
Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України(стаття 169).
З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дітей, Суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину.
Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами Суд не знаходить підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачам надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дітей, такий час у них був і протягом судового розгляду, але виходячи з наведених вище обставин, батьки дітей таких заходів не вжили.
Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.
В даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).
Судом встановлено, що відповідачі не цікавляться здоров`ям, вихованням, навчанням дітей, не утримують їх, та не бачаться з дітьми, тобто свідомо ухиляються від виховання своїх дітей та нехтують своїми обов`язками, то є всі підстави позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати у справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265,273,279,280,281,315-319, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Прилуцької міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. в рахунок відшкодування коштів сплачених за судовий збір при подачі позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. в рахунок відшкодування коштів сплачених за судовий збір при подачі позовної заяви.
Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО