Справа № 484/4782/21
Провадження № 2/484/226/22
Рішення

Іменем України

(заочне)

28.01.2022 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив :

02.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивував тим, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності виданого Довгопристанською сільською радою Первомайського району Миколаївської області від 23.03.1990 року належить будинок АДРЕСА_1 .

24.07.2009 року він зареєстрував у вищезгаданому будинку свого сина ОСОБА_2 , проте 2014 року він забрав всі належні йому речі та переїхав проживати за іншою адресою, з того часу в даний будинок більше не навідувався. Перешкод у проживанні в його будинку ОСОБА_1 відповідачу не чинив, він з власної ініціативи покинув будинок, забравши з собою всі належні йому речі.

Вважає, що оскільки відповідач з 2014 року не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин, не користується даним житлом, тому втратив право на користування вищезазначеним жилим приміщенням.

В зв`язку з тим, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку в будинку позивача, він позбавлений законного права розпорядитися власним майном.

На підставі ст.ст. 274,276 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Заперечень на позов не надав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності виданого Довгопристанською сільською радою Первомайського району Миколаївської області від 23.03.1990 року , зареєстровано Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації, реєстр № 381 є ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 551 від 18.11.2021 року виданої Довгопристанським старостинським округом Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з 2014 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 107 ЖК України та роз`яснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12.04.1985 року, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач з 2014 року не проживає в спірному будинку, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним будинком , передбачених ст. 71 ЖК України немає, його особистих речей в будинку немає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного будинку як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 , тому є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , ІНПП - НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (отримання) безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

С У Д Д Я: