ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1560/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача Шайко С.В.,

представника третьої особи Мінко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Юлії Вікторівни, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Юлії Вікторівни, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію.

Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником 30/100 нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,4 кв.м., на підставі договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 30.05.1997 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С.

Зазначає, що під час судового розгляду іншої справи, їй стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28296657 від 17.02.2016 р., згідно з яким за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 20/100 частин приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 р. у справі №752/19822/14, чим було порушено право власності ОСОБА_1 . Вказує, що таке рішення приватного нотаріуса є незаконним, у зв`язку із чимпросить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. №28296657 від 17.02.2016 р.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2021 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

17.11.2021 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення позову, з огляду на наступне.

Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 28296657 від 17.02.2016 р., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №13302336 від 23.01.2016 р., згідно з яким ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 20/100 частин приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення площею 197,1 кв.м. літ. «А»)

Зазначає, що вказані реєстраційні дії були вчиненні нею у відповідності до законодавства, у зв`язку із чим просила відмовити в задоволені позову.

Ухвалою суду від 21.01.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Представника третьої особи в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 30.05.1997 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С., зареєстрованого в реєстрі №1629, ТОВ «Торговий дім «Олніма» продало, а ОСОБА_1 купила 30/100 долей нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 , площею 281,4 кв.м. В цілому площа нежитлового приміщення 30/100 долей якого відчужується становить 935,9 кв.м. (а.с.8)

З інформаційної довідки №53459471 від 17.02.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 28296657 від 17.02.2016 р., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №13302336 від 23.01.2016 р., згідно з яким ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 20/100 частин приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення площею 197,1 кв.м. літ. «А») (а.с.10)

Позивач посилається на те, що вказане рішення приватного нотаріуса є незаконним, оскільки порушує її право власності на належну частину майна, у зв`язку із чим вимушена звертатись до суду за захистом свого порушеного права.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення саме до відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Юлії Вікторівни, через її невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права, свобод чи законних інтересів позивача.

Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права.

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження порушення своїх прав відповідачем.

Так, надаючи правову кваліфікацію встановленим фактичним обставини справи викладеним вище, суд виходить з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

Відповідно до інформаційної довідки №53459471 від 17.02.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 20/100 частин приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення площею 197,1 кв.м. літ. «А»)належить на праві власності ОСОБА_2 , на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 р. у справі №752/19822/14.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.

Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку позивач в позовних вимогах визначив як відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Юлію Вікторівну.

Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Позивачем та/або його представником а ні в судовому засіданні, а ні у вигляді письмового клопотання, про заміну неналежного відповідача, в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Юлії Вікторівни не заявлялось.

За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 19, 51, 81, 141, 223, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Юлії Вікторівни, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА