Справа № 513/1013/21
Провадження № 2/513/60/22
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Коржан О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить надати йому додатковий строк два місяці, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно на території Саратського району Одеської області. За життя дід залишив заповіт, яким заповів позивачу належний йому будинок та земельну ділянку, однак, про існування заповіту йому не було відомо.

Позивач зазначає, що постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як він звернувся із відповідною заявою з пропуском строку.

Позивач до суду не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та ОСОБА_2 , до суду не з`явилися, однак від них надійшли до суду заяви, в яких вони просять розглянути справу за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України.

Згідно копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 23 жовтня 2020 року органом 5144, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Зоря Саратського району Одеської області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 10 травня 1995 року Зорянською сільською радою Саратського районну Одеської області, батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в родині ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 30 вересня 1964 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відповідно до довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністрвського району Одеської області №1174 від 29 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день свої смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , а/з №499 від 04 листопада 2020 року, дійсно був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії державних актів серії ЯИ № 366259, ЯИ №366346, ЯИ №929672, ОД №083243, ЯМ №099510 вбачається, що померлий ОСОБА_3 , був власником земельних ділянок розташованих на території с.Михайлівка Саратського району Одеської області.

Відповідно до заповіту, посвідченого Супряга Г.В., секретарем Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області 24 січня 2013 року, зареєстрованого у реєстрі за №2, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповів ОСОБА_1 житловий будинок і земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 3,59 га, згідно державного акта серії ОД №083243 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,50 га, згідно державного акта серії ЯГ №929672. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі та є чинним.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 жовтня 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом досліджено спадкову справу № 170/2021 заведену 21 жовтня 2021 року щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , який подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, в чому йому було відмовлено.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України Про нотаріат нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України Про нотаріат).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті ОСОБА_3 , будучи його спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що він не знав про існування вищевказаного заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Відповідно до положень статті 63 Закону України Про нотаріат, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18), 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Необхідність вчинення нотаріусом дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснення виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що причину пропуску позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, можна визнати поважною, оскільки він не був обізнаний про існування заповіту, а також наведені позивачем причини є об`єктивними та істотними труднощами, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд, вважає що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважної причини.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк два місяці для подачі ним заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він пропустив вказаний строк з поважних причини.

На підставі ст. 1272 ЦК України, керуючись 2, 7, 19, 48, 76-81, 200, 211, 247, 258-259, 263-265, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк два місяці з дня набрання чинності наявного рішення суду, для подачі ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18 січня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 виданий 11 листопада 1996 року Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області.

Відповідач: Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області, , 68200, Одеська область, смт Сарата, вул.К.Вернера, 84.

Суддя К. Ю. Рязанова