Справа № 939/2145/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 16 березня 2015 року відповідача ОСОБА_1 було зараховано до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 .

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 96 від 29 квітня 2016 року відповідач прийняв посаду тимчасово виконуючого командира роти забезпечення даної військової частини та прийняв військову техніку згідно акту прийому-передачі справ та вказаної посади. Акти технічного стану на кожен автомобіль окремо надані не були, в зв`язку з чим перевірити технічний стан автомобілів та їх комплектації в момент прийому-передачі посади було неможливо.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 124 від 15 березня 2019 року було проведене службове розслідування за фактом розкрадання військової техніки, за результатами якого було встановлено розукомплектування техніки та залишились неукомплектованими автомобілі: МАЗ 5551 шасі НОМЕР_2 відсутнє запасне колесо; МАЗ 5549 шасі б/н відсутній радіатор; МАЗ 5549 шасі б/н відсутні гідропідсилювач руля, задні колеса 3 шт., гальмівна камера 2 шт., передня ступиця, запасне колесо, лобове скло, кришка ніші АКБ; Урал 4320 шасі НОМЕР_3 відсутня кришка ніші АКБ. Вартість нестачі становить 20 100,24 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 85 від 15 квітня 2019 року відповідача було виключено зі списків особового складу вказаної військової частини і надалі він проходив службу у військовій частині НОМЕР_4 . Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу цієї військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №193 від 17 квітня 2020 року вирішено притягнути відповідача до матеріальної відповідальності в розмірі виявленої нестачі 20100,24грн. Заборгованість було частково компенсовано і залишок боргу становить 15561,18 грн.

Тому просив стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування завданих збитків 15561,18 грн.

В судове засідання позивач свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що автомобілі, які зазначені в позовній заяві як некомплектні він не приймав, а прийнята ним техніка була розукомплектована не з його вини, позивачем не було забезпечено її належну охорону, техніка стояла в полі біля Миколаєва, в травні 2016 року було складено акт прийому-передачі техніки і на той час автомобілі вже були некомплектні, такими їх привезли з Криму. На час прийняття посади він перебував у м. Маріуполі і перевірити комплектність техніки не мав можливості, про що зазначив у акті приймання-передачі. В подальшому проходив службу у м. Бердянську і вказану техніку туди перевезли лише у 2018 році, три роки він не міг контролювати схоронність техніки, яка знаходилась у Миколаєві. Про некомплектність автомобілів він неодноразово писав доповідні та складав відповідні акти, але реакції ніякої не було. При його звільненні посаду від нього ніхто не прийняв і акт прийому-передачі не складався. Про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди дізнався лише з позовної заяви.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 16 березня 2015 року відповідача ОСОБА_1 було зараховано до списку особового складу військової частини та призначено на посаду заступника командира роти по роботі з особовим складом 2 роти морської піхоти (а.с.7 т.1).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 96 від 29 квітня 2016 року відповідача ОСОБА_1 було допущено до тимчасового виконання обов`язків командира роти забезпечення з 29 квітня 2016 року (а.с.8 т.1).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 85 від 15 квітня 2019 року на підставі наказу командувача Військово-Морських Сил ЗСУ № 52 від 2 березня 2019 року про призначення ОСОБА_1 на посаду оперативного чергового відділення всебічного забезпечення командного пункту штабу військової частини НОМЕР_4 , з 15 квітня 2019 року виключено зі списків особового складу частини (а.с.9-10 т.1).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 126 від 18 березня 2019 року було проведене службове розслідування за фактом розкрадання військової техніки, за результатами якого було встановлено розукомплектування військової техніки та наказом командира частини № 193 від 17 квітня 2019 року копії матеріалів службового розслідування були направлені до військової частини НОМЕР_4 для притягнення до матеріальної відповідальності капітана Бабику на загальну суму 20 100,24 грн. (а.с.11-12 т.1).

Згідно акту приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків, в зв`язку з виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , військова частина НОМЕР_4 передала, а військова частина НОМЕР_1 прийняла заборгованість з відшкодування завданих державі збитків, яка на день виключення із списків особового складу становить 15561,18 грн. (а.с.13).

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, встановлюються Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23 червня 1995року (діяло на момент виникнення спірних правовідносин і до 31.10.2019).

Відповідно до п.2 Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктами 3,4 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Згідно із п. 13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Згідно із п. 16 Положення розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а вразі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

Пунктом 17 Положення передбачено, що командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Пунктом 18 Положення передбачено, що розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування проводиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту.

Відповідно до пункту 19 Положення розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовців у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди. Отже, чітко визначено, що необхідно встановити вину в діях саме того військовослужбовця, що притягується до матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що розукомплектування військової техніки сталося з вини відповідача, якому така техніка була передана.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів вини відповідача у некомплектності техніки, а також передачі зазначених у позовній заяві автомобілів у відання відповідача суду не надано, що сам він заперечує.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне в позові відмовити за його недоведеністю.

Керуючись Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23 червня 1995 року, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові військовій частині НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 4 січня 2022 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч