Справа № 138/3336/21
Провадження № 22-ц/801/145/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокуСправа № 138/3336/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л.О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Медвецького С. К.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Могилів-Подільський відділ державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пинзар Ігор Віталійович, на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 листопада 2021 року, постановлену у складі судді Київська Т. Б. в приміщені суду в м. Могилів-Подільський, -

в с т а н о в и в :

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., Могилів-Подільський відділ державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що він має намір на звернення до суду з позовом до ТОВ «ФК «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На виконанні в Могилів-Подільському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 67196695 щодо примусового виконання виконавчого напису № 18613 виданого 09 жовтня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 101046,57 грн.

Ураховуючи те, що в межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено ряд постанов, а саме про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 67196695, яке здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки приватний виконавець може стягнути її кошти.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пинзар І. В.,подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в суду першої інстанції були наявні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову. Саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні адвокат заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Суду пояснив, що на час розгляду апеляційної скарги позов до суду не подано.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду доказів на підтвердження обставин ускладнення чи неможливості виконання можливого рішення суду, в разі невжиття заходів забезпечення позову. Крім того, заявником не зазначено про докази, які підтверджують наявність на його рахунках грошових коштів, які можуть бути стягнуті приватним виконавцем, та не надано цих доказів суду.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною четвертою статті 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що «застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову».

Суд апеляційної інстанції враховує, що на час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 позов до суду не подав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вірно врахувавши роз`яснення Верховного Суду України, що містяться у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9, які аналогічні висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/23242/17 (провадження № 61-2065св19), суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що для розгляду заяви про забезпечення позову позивач має надати докази, а суд (суддя) з урахуванням цих доказів, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки зводяться до того, що запропонований позивачем вид забезпечення позову є співмірним майбутнім позовним вимогам, тоді як суд, відмовляючи у задоволенні заяви виходив з того, що позивачем не надано доказів та не зазначено обставин за яких при невжитті заходів забезпечення позову може бути істотно чи неможливо виконати рішення суду, або ж поновити порушене право, інтерес позивача. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, суд правомірно вважав недостатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 (провадження № 61-9349св19), зроблено правовий висновок про те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року у справі №372/333/20 (провадження № 61-19492св20), зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, враховуючи те, що заява про забезпечення позову подана до подання позовної заяви, ОСОБА_1 порушив строки звернення до суду із відповідною позовною заявою та станом на момент оскарження ухвали про забезпечення позову в апеляційному порядку, відсутня ухвала про відкриття провадження у справі за його позовом, відтак відсутні правові підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, а також те, що судом апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін, відтак судові витрати понесені ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги в сумі 454 грн слід залишити за заявником.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пинзар Ігор Віталійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 листопада 2021 року у даній справі залишити без змін.

Поновити дію ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 листопада 2021 року у даній справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

С. К. Медвецький

Повний текст постанови складено 12 січня 2022 року.