Єдиний унікальний номер 233/1016/20
Номер провадження 22-ц/804/259/22
Єдиний унікальний номер 233/1016/20
Номер провадження 22-ц/804/259/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів Мальованого Ю.М., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2021 року по цивільній справі № 233/1016/20 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Житньої Валерії Андріївни, боржник ОСОБА_2 , головуючий у 1 інстанції суддя Левчук О.О.,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Житньої Валерії Андріївни, боржник ОСОБА_2 , залишено без розгляду та повернуто заявникові.
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 01 жовтня 2021 року нею на адресу державного виконавця Фортечного відділу Державної виконавчої служби у м. Кропивницький було подано письмове клопотання та 11 листопада 2021 року, з порушенням строків, надана відповідь, з якої вбачається, що фактично її клопотання по суті розглянуто не було, оскільки в ньому відсутні відповіді на поставлені нею питання.
Звертає увагу апеляційного суду, що оскарження стосується саме бездіяльності державного виконавця в неотриманні своєчасної відповіді на своє клопотання від 01 жовтня 2021 року та не надання повної інформації державним виконавцем, строки на оскарження вважає не порушеними.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 02 листопада 2021 року залишити без змін, оскільки вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що ОСОБА_1 вже зверталась до суду з аналогічними вимогами, тому її скарга вдруге не може бути розглянута. Також наполягає, що скаржником порушено строки для подання даної скарги.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду учасники справи в судове засідання не з`явились, ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, тому суд апеляційної інстанції розглядає справу у відсутність учасників, належним чином повідомлених про день та час розгляду справи, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду та повернення скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду з аналогічною скаргою та ухвалою від 04 серпня 2021 року, яка набула чинності, їй було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою. Скарга була залишена без розгляду та повернута заявникові. На переконання суду зазначене свідчить про те, що станом на момент звернення до суду з першою скаргою ОСОБА_1 вже була обізнана про порушення її прав бездіяльністю державного виконавця (якщо така мала місце). Разом з тим, в поданій скарзі ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду про стягнення аліментів. Вимог щодо оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні ухвали суду від 02 серпня 2021 року подана скарга не містить.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України , цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону , а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржуються за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
Зважаючи на специфіку вирішення скарг на дії виконавців із обмеженим строком їх розгляду, відкриття провадження в справі за такими скаргами, здійснення підготовчого провадження в таких справах ЦПК України не передбачає.
Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ч. 1 п. «а», ч. 2 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ч. ч. 1, 2 ЦПК України).
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк; про поновлення процесуального строку суд постановляє ухвалу; про відмову у поновленні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою; ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 127 ч. ч. 1, 3, 4, 6, 7, 8 ЦПК України).
Залишення позову без розгляду з підстав, передбачених ст. 257 ЦПК України, здійснюється шляхом постановлення ухвали судом.
З наведених вище норм цивільного процесуального закону вбачається, що процесуальні питання щодо поновлення процесуальних строків, відмови в цьому та залишення заяви (скарги) без розгляду вирішуються саме судом у судовому засіданні.
Зі скарги ОСОБА_1 від 29.10.2021 року вбачається, що вона оскаржує бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Житньої Валерії Андріївни, щодо відмови в розгляді її письмового клопотання від 01 жовтня 2021 року, яка перешкоджає виконанню рішення Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 10.09.2020 року по справі № 233/1016/20 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини.
Зі скарги ОСОБА_1 від 02 серпня 2021 року вбачається, що вона оскаржувала бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Житньої Валерії Андріївни, щодо не прийняття заходів по встановленню місця перебування і роботи борджгика ОСОБА_2 і примусовому виконанню рішення рішення Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 10.09.2020 року по справі № 233/1016/20 про виплату аліментів в розмірі1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), тобто до часу її звернення до суду - 02 серпня 2021 року.
Залишивши без розгляду та повертаючи скаргу в ухвалі від 02 листопада 2021 року, суд першої інстанції послалася на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду від 04.08.2021 року про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 від 02 серпня 2021 року заявникові, яка набрала законної сили, оскільки, не думку суду, ОСОБА_1 вдруге подано скаргу з аналогічними вимогами.
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що у скарзі від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 викладені зовсім інші підстави та вимоги, ніж у скарзі від 02 серпня 2021 року, а саме: у скарзі від 29 жовтня 2021 року скаржником оскаржується несвоєчасна відповідь державного виконавця на її клопотання від 01 жовтня 2021 року, про що скаржником неодноразово наголошується у скарзі.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про тотожність вимог та обставин, викладених у скаргах ОСОБА_1 від 29 жовтня 2021 року та від 02 серпня 2021 року є таким, що не відповідає встановленим обставинам по справі, оскільки вимоги по скарзі ОСОБА_1 від 29.10.2021 року стосуються оскарження відмови в розгляді письмового клопотання ОСОБА_1 від 01 жовтня 2021 року, тобто дій державного виконавця після винесення судом ухвали від 02 листопада 2021 року, а тому є помилковим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином зміст скарги та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду та повернення заявникові.
З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374 , 379 , 381 , 382 , 383 , 384 ЦПК України , апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: