Провадження №2/523/2476/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

секретар судового засідання Єпутатової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача про зняття арешту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 20.11.2020 року вбачається, що на все майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладено арешт, дата перенесення 15.09.2015 року, реєстраційний номер обтяження 9769732, арешт зареєстровано 26.04.2010 року за № 9769732 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови В-8/553 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.04.2010 року, головний державний виконавець С.І. Боржемський.

З листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 12.04.2021 року № 12239 вбачається, що у відповідності до бази даних АСВП (спецрозділ - виконавчі провадження, що перебували на примусовому виконанні до 2016 року) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 20209398 про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКБ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 2303694, 56 грн. Виконавче провадження закінчено 31.12.2010 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - стара редакція закону.

У відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями № 699/30567 від 09 червня 2017 року, а саме п. 2 розділу XI - «Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки.»

Таким чином, виконавче провадження при примусовому виконанні якого винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження В-8/553 видана 26.04.2010 року, в наступний час знищено, в зв`язку з чим неможливо переглянути паперові матеріали та надати засвідчені копії.

Разом з тим, 18 червня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 2007/13-2.06/384 від 18.06.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань між сторонами було укладено договір іпотеки від 19.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Вініцьким В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 69, предметом іпотеки стала земельна ділянка під номером АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 18.09.2015 року вих № 08.506-297/96-16650 вбачається, що на підставі статті 512 Цивільного кодексу України права грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 за Договором кредиту № 2007/13-2.06/384 від 18 червня 2007 року (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) були відступлені у повному обсязі новому кредитору. Позивач зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» не має фінансових претензій до ОСОБА_1 .

20 серпня 2015 року між ПАТ «Юніон стандард банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкредит» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20-08/15-04. Згідно Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15 вересня 2015 року вбачається, що первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, договорами іпотеки та за договорами поруки. Тобто право кредиторської вимоги на підставі кредитного пакету за борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 отримало ТОВ «Фінансова компанія «Профкредит».

15 вересня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профкредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до п. 5.7 зазначеного Договору у зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку до Іпотекодержателя - ТОВ «ФК «Профкредит» за цим договором, зобов`язання за Первинними договорами вважаються виконаними у повному обсязі, припиняється дія Первинних та Іпотечних договорів, а Іпотекодержатель втрачає усі права за первинними договорами. На підставі цього Договору, за заявою Іпотекодержателя скасовуються усі обтяження, щодо зазначеної земельної ділянки, які були накладені у зв`язку з посвідченням Іпотечних договорів, а також будь-які обтяження, які були накладені на Іпотекодавців у зв`язку із виконанням зобов`язань перед первинним Іпотекодержателем за Первинними договорами, що на думку позивача є підтвердженням відсутності його боргових зобов`язань за кредитним договором № 2007/13-2.06/384.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки було завершено виконавче провадження та знищено його за закінченням строку зберігання, а виконавчий лист суду до ВДВС повторно не надходив, то відсутні підстави для збереження арешту.

На підставі викладеного, позивач просить:

-зняти(припинити) арешт з усього майна (невизначене майно), що належить ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , накладений постановою № В-8/553 від 26.04.2010 року Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головним державним виконавцем С.І. Боржемським.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси 03 серпня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, його представник надала заяву, в якій просить суд розглянути цивільну справу за її відсутністю, підтримавши позовні вимоги разом з уточненнями з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Представник Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явились, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 20.11.2020 року вбачається, що на все майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладено арешт, дата перенесення 15.09.2015 року, реєстраційний номер обтяження 9769732, арешт зареєстровано 26.04.2010 року за № 9769732 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови В-8/553 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.04.2010 року, головний державний виконавець С.І. Боржемський.

З листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 12.04.2021 року № 12239 вбачається, що у відповідності до бази даних АСВП (спецрозділ - виконавчі провадження, що перебували на примусовому виконанні до 2016 року) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 20209398 про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКБ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 2303694, 56 грн. Виконавче провадження закінчено 31.12.2010 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - стара редакція закону.

У відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями № 699/30567 від 09 червня 2017 року, а саме п. 2 розділу XI - «Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки.»

Таким чином, виконавче провадження при примусовому виконанні якого винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження В-8/553 видана 26.04.2010 року, в наступний час знищено, в зв`язку з чим неможливо переглянути паперові матеріали та надати засвідчені копії.

Автоматизована система виконавчого провадження а саме спецрозділ - виконавчі провадження, що перебували на примусовому виконанні до 2016 року, в порядку доступу державних виконавців, не містить постанов виконавчого провадження, перегляд проваджень можливий лише в якості інформаційної довідки.

Разом з тим, встановлено, що у кредиторів немає майнових претензій до позивача, що підтверджується наступним.

18 червня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 2007/13-2.06/384 від 18.06.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань між сторонами було укладено договір іпотеки від 19.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Вініцьким В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 69, предметом іпотеки стала земельна ділянка під номером АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 18.09.2015 року вих № 08.506-297/96-16650 вбачається, що на підставі статті 512 Цивільного кодексу України права грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 за Договором кредиту № 2007/13-2.06/384 від 18 червня 2007 року (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) були відступлені у повному обсязі новому кредитору. Позивач зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» не має фінансових претензій до ОСОБА_1 .

20 серпня 2015 року між ПАТ «Юніон стандард банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкредит» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20-08/15-04. Згідно Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15 вересня 2015 року вбачається, що первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, договорами іпотеки та за договорами поруки. Тобто право кредиторської вимоги на підставі кредитного пакету за борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 отримало ТОВ «Фінансова компанія «Профкредит».

15 вересня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профкредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до п. 5.7 зазначеного Договору у зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку до Іпотекодержателя - ТОВ «ФК «Профкредит» за цим договором, зобов`язання за Первинними договорами вважаються виконаними у повному обсязі, припиняється дія Первинних та Іпотечних договорів, а Іпотекодержатель втрачає усі права за первинними договорами. На підставі цього Договору, за заявою Іпотекодержателя скасовуються усі обтяження, щодо зазначеної земельної ділянки, які були накладені у зв`язку з посвідченням Іпотечних договорів, а також будь-які обтяження, які були накладені на Іпотекодавців у зв`язку із виконанням зобов`язань перед первинним Іпотекодержателем за Первинними договорами, що на думку позивача є підтвердженням відсутності його боргових зобов`язань за кредитним договором № 2007/13-2.06/384.

З матеріалів справи вбачається, що було завершено виконавче провадження та знищено його за закінченням строку зберігання.

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право.

За приписами ч.ч. 1, 2, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІУ (що діяв на час винесення постанови про арешт майна Позивача) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим за вимогами ч. 2 ст. 50 даного Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 чинного на сьогодні ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УШ у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 р. № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03 червня 2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з - під арешту (зокрема, це підтверджується правовим висновком Верховного Суду України від 15.03.2013 р. у справі № 6-26цс13).

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що виконавче провадження щодо позивача закінчено 31.12.2010 року, на даний період часу знищено, у первісного та нового кредиторів відсутні вимоги до позивача, що підтверджується наданими позивачем доказами, то відсутні підстави для збереження арешту. Таким чином, оскільки накладений арешт нерухомого майна порушує право позивача на вільне користування та розпорядження майном, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, суд вважає, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права в інший, крім судового захисту, спосіб.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту- задовольнити.

Зняти(припинити) арешт з усього майна (невизначене майно), що належить ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , накладений постановою № В-8/553 від 26.04.2010 року Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головним державним виконавцем С.І. Боржемським.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2022 року.

Суддя