Справа № 740/6446/19
Провадження № 2/740/14/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретарів судового засідання Дьоміної Н.А., Зінич А.С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив, в якому просить стягнути заборгованість за надані послуги по тепловій енергії відповідачу ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року у сумі 804,60 грн, а також 1921,00 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

У позовній заяві посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 . На ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідачка належним чином не виконує обов`язки по оплаті послуг, які надаються, а тому утворилася вказана заборгованість.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2020 року справу прийнято до провадження та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов пояснила, що опалення розраховане з площі квартири за гаряче водопостачання-по нормах споживання на 2-х чоловік у урахуванням того, що у вказаній квартирі наявний лічильник на гарячу воду, але його покази при нарахуванні плати за централізоване гаряче водопостачання не враховуються, оскільки він не пройшов відповідну повірку згідно з вимогами закону і за таких обставин при визначенні суми оплати за спожиті послуги він не застосовується. Нарахування проводяться у відповідності до діючих тарифів.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що за теплову енергію заборгованості вони не мають, оскільки вчасно все сплачують. Заборгованість, яка нарахована за гарячу воду, не визнають, оскільки вони нею не користуються, так як мають електричний боллер. На гарячу воду у них стоїть лічильник, який введений у кв. АДРЕСА_1 з 28 березня 2001 року в комерційну експлуатацію засобу обліку води СГВ-15 №831762. Нарахування плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається. Крім того зазначають, що позивачем пропущений строк позовної давності, який просять застосувати.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються ТОВ НіжинТеплоМережі", у кв. АДРЕСА_1 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної квартири є ОСОБА_2 .

Згідно ст.5 Закону України Про житлово-комунальні послуги комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтями 7, 8 даного Закону визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та відповідний обов`язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

У судовому засіданні встановлено, що договір між сторонами стосовно надання послуг теплопостачання відсутній, при цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року №6-59цс13 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. При цьому, відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно положень ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з централізованого постачання гарячої води та опалення. Статтями 20, 21 даного Закону визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно уточненої заяви та наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачі мають заборгованість за надані послуги за період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року у сумі 804,60 грн, що свідчить про те, що відповідачі не здійснюють належним чином оплату за отримані послуги.(а.с.3).

Із врахуванням викладеного вбачається, що відповідачі користуються наданими позивачем послугами, але не сплачують їх в повному розмірі. При цьому судом враховується, що відсутність договору між сторонами на надання та отримання послуг не тягне за собою наслідків, що зумовлюють звільнення відповідачів від сплати послуг, оскільки позивачем послуги надавались, відповідачі зобов*язані і за відсутності договору сплачувати кошти за отримані послуги, оскільки між сторонами в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства фактично виникли цивільно-правові відносини згідно ст.4, 11 ЦК України.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-6ц13, відповідно до якої наймач згідно статті 68 ЖК України зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; законодавство не передбачає звільнення від сплати за отримані послуги у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг.

Статтею 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Згідно ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

За таких обставин підприємства, які надають комунальні послуги споживачам, повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно з показниками лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку, є неможливим в силу вимог закону.

Згідно акту про включення в комерційну експлуатацію водоміру наявна інформація про введення з 28.03.2001 лічильника по гарячій воді у квартирі АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що остання повірка вказаного лічильника була здійснена 28.03.2001. В період нарахування спірної заборгованості лічильник гарячої води, який встановлено у квартирі відповідачів, не пройшов відповідну повірку згідно з вимогами закону і за вказаних обставин він не був застосований при визначенні суми оплати за спожиті відповідачами послуги.

Відповідачами заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

У відповідності до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Предметом спору є невиконання відповідачами зобов*язань по оплаті послуг за теплову енергію, яка виникла з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року .

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до суду із позовною заявою в лютому 2017 року про стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01.04.2012 по 30.11.2016, тобто у вказаний період входив період з 04.04.2015 по 30.11.2015, тому строк позовної давності не пропущений. Судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 ст.264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Пред`явлення ТОВ «НіжинТеплоМережі» у лютому 2017 року до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідачів перериває перебіг строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно правовій позиціі Верховного Суду, викладеній у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 року, звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою.

За таких обставин, до вимог про стягнення 804,60 грн заборгованості за надання послуг з теплопостачання за період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року позовна давність не пропущена, що є підставою для задоволення позову повністю та стягнення вказаних грошових коштів з відповідачів у солідарному порядку.

Положеннями ст.264 ЦПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно ст.614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов`язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача слід задовольнити.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, - відсутні. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачами у відповідності до вимог ст. 77 ЦПК України не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідачів.

Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн, які згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках з кожного.

Керуючись ст. 64, 67-68 ЖК України, ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі», р/р НОМЕР_2 , філія Чернігівського обласного АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ 32750668, адреса: м.Ніжин, вул.Глібова, 1, заборгованість за теплову енергію за період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року в сумі 804 (вісімсот чотири) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» по 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 50 коп витрат по сплаті судового збору з кожної.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т. Ковальова