Ухвала

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 167/1058/20

провадження № 61-120ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шестернін Віталій Дмитрович, на постанову Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконним звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) про визнання незаконним звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України відповідно до наказу від 28 лютого 2020 року № 8 «Про припинення трудового договору № 7 від 01 липня 2013 року».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера зі збуту у ФОП ОСОБА_2 .

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 38 740,52 грн з утриманням із цієї суми загальнообов`язкових платежів (податків) відповідно до закону.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць у розмірі 4 470,06 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від

14 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. У решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року залишено без змін.

Постановою Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення. Додаткове рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 14 грудня 2020 року залишено без змін.

Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 12 квітня

2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 та касаційну скаргу представника ФОП ОСОБА_2 - адвоката Смоленського Д. П. задоволено частково. Постанову Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 року та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено. Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року та додаткове рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 14 грудня

2020 року скасовано, прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шестернін В. Д., звернулася із касаційною скаргою на постанову Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шестернін В. Д., посилається на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Указаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Ураховуючи наведене, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Також підлягають оплаті судовим збором позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року, з подальшими змінами.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту

1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у

м. Києві/Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у вересні 2020 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2020 року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2020 року становив 2 102 грн.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*0,4=840,80) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*5=10 510) (редакція закону на момент пред`явлення позовної заяви). Закон пов`язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.

Ураховуючи характер спору, розмір ставки судового збору за подання до суду касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди) - 3 363,20 грн ((840,80*2)*200%)).

Таким чином, розмір судового збору складає 3 363,20 грн.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Згідно з пунктом 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Суд вважає за необхідне роз`яснити наступне.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З положень статті 12 ЦПК України випливає, що заявник повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Ураховуючи викладене, за наявності підстав передбачених законом, заявник не позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням про відстрочення/ розстрочення або звільнення від сплати сплату судового збору із наведеними доводами та подати докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шестернін Віталій Дмитрович, на постанову Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк