Справа № 209/1560/21
Провадження № 2/209/117/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 січня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участі секретаря Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 5445,79 грн. за кредитним договором б/н від 20.09.2010 року та судові витрати у розмірі 2270 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н від 20.09.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту, розмір якого постійно змінювався та максимально становив 5000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала в результаті чого утворилась заборгованість. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживав відповідач ОСОБА_1 . Позивач 13.05.2020 року направив претензію кредитора до Другої кам`янської державної нотаріальної контори про необхідність погашення боргу за кредитним договором. 27.05.2020 року позивачем було отримано відповідь нотаріуса, відповідно до якої спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора. 24.01.2021 року до відповідача, як спадкоємця померлого ОСОБА_2 було направлено лист - претензію, яка залишилась без виконання. Позивач просить стягнути з відповідача борг по тілу кредиту в розмірі 5115,79 гривень, оскільки останній на час смерті боржника проживав та був зареєстрований разом з ним, тобто прийняв спадщину і повинний відповідати за її зобов`язаннями, також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2270,00 гривень.

Ухвалою суду 08 липня 2021 року справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та витребувано докази: довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та копію спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано докази: довідку про склад сім`ї, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; відомості про власника (власників) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та правові підстави набуття права власності; копію актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за відсутності представника банку, не заперечував проти заочного розгляду справи. Також, до позовної заяви представником позивача додано заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.09.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н відповідно до якого останній отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту, розмір якого в подальшому був збільшений до 5000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 13-41).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 45). Позивач 13 травня 2020 року направив претензію кредитора до Другої кам`янської державної нотаріальної контори про необхідність погашення боргу за кредитним договором (а.с. 47). 27.05.2020 року позивачем було отримано відповідь нотаріуса, відповідно до якої спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора (а.с. 48).

24.01.2021 року до відповідача, як спадкоємця померлого ОСОБА_2 було направлено лист претензію від 07.07.2020 року, в якому зазначено, що заборгованість ОСОБА_2 , станом на дату смерті складає 5120,00 грн. (а.с. 49, 50-51).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20.09.2010 року, станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість становить 5115,79 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7-8).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.

За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину не менший за борг перед позивачем.

Згідно з вимогами ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 .

На підтвердження даної обставини Банк посилається на копії паспортів громадян України позичальника ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 , де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 42-43, 44).

Однак, суд прийшов до висновку, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем, зафіксований в наданих позивачем копіях їх паспортів громадян України не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем та прийняв після померлого ОСОБА_2 спадщину. На зазначене вказує та обставини, що відомості в копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 вказані станом на 13.04.1993 року, тобто, більше ніж за 26 років до дня його смерті. Крім того, згідно інформаційних відомостей про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні станом на 19.03.2019 року, дату смерті позичальника, відповідач ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак 03.09.2019 року був знятий з реєстрації місця проживання (а.с. 86), та відповідно до довідки № 01149842 про склад сім`ї наданої ТОВ «Абонент ХХІ», відповідач ОСОБА_1 не входить до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 (а.с. 115).

З наведено суд приходить до висновку, що відповідач дійсно був зареєстрований за однією адресою з позичальником на момент його смерті, однак належними доказами факт його проживання за цією адресою позивачем не підтверджено, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про прийняття спадщини, тому відповідач, як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , а відповідно не набув права на спадкове майно.

Така правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі№ 937/10434/19-ц.

Окрім цього, із відповіді Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 20.07.2021 року та копії спадкової справи, вбачається, що саме на підставі претензії банку була заведена спадкова справа №246/2020 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався (а.с. 75-78).

Таким чином відповідач ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_2 , оскільки будь-яких дій для прийняття спадщини, чи відмову від неї не вчиняв, і фактично спадщину не прийняв, отже будь-яких прав та обов`язків, які належали померлому не успадкував.

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців вступив у спадщину та що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість, не зважаючи на те, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, згідно з положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є відкритою, загальнодоступною та платною.

До того ж, оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПрибатБанк» на підставі ст. ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З листа № 1/1/201 від 07.12.2021 року наданого КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області взагалі встановлено, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де був зареєстрований на момент смерті ОСОБА_2 та відповідач, ні за ким не зареєстровано (а.с. 113).

Представником позивача належних доказів того, що станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , за ним було зареєстровано будь-яке нерухоме або рухоме майно не надано. Таким чином позивач не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок після ОСОБА_2 відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з нього заявленої позивачем заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2270 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 608, 1054, 1218, 1231, 1281, 1282, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", , юридична адреса: вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001, адреса для листування: вулиця Набережна Перемоги будинок 50, місто Дніпро, 49094, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 11 січня 2022 року.

Суддя Я.В. Замкова