Справа № 202/6832/21
Провадження № 2/202/676/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 січня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 105 257,88 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» до 01.10.2020 року, працюючи на посаді сторожа-прибиральника групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів Державного підприємства «Укрводшлях». Під час перебування у трудових відносинах з останнім їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 195 372,45 грн. з 01.02.2019 р. по 01.10.2020 р. Судовим наказом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2021 року у справі №202/2491/21 було стягнуто заборгованість по заробітній платі, яка перерахована остаточно на рахунок 23.09.2021 року, тому є датою розрахунку після звільнення. З урахуванням того, що середньоденна зарплата за два попередні місяці (липень і серпень 2020 року), що передували її звільненню становить 294.84 грн., а час затримки розрахунку становить 357 днів (з 01.10.2020 р. по 23.09.2021 р.), позивач просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у виплаті заробітної плати.

В судове засідання позивач і її представник, адвокат Постольник О.С., не з`явилися, адвокатом направлено клопотання про розгляд справи без участі позивача і представника позивача (а.с.31).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду відзив на позов і заперечення, з котрих вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 зазначивши наступне.

Так, відповідачем зазначено, що 01.10.2020 року у зв`язку зі змінами у штатному розписі Державного підприємства «Укрводшлях», позивач відповідно до наказу №195-о від 28.09.2020 року та ст. 32 КЗпП України був переведений на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях». Продовження трудової діяльності позивача після 30.09.2020 року на Державному підприємстві водних шляхів «Укрводшлях» підтверджується наказом Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» від 29.09.2020 року №05-о, відповідно до якого позивач з 01.10.2020 року прийнята за переведенням на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської дільниці водних шляхів Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів «Укрводшлях».

Відповідачем також зазначено, що Відокремлений підрозділ «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів «Укрводшлях» не був юридичною особою, а був лише Відокремленим підрозділом відповідача, а переведення позивача відбувалося в рамках одного і того ж підприємства.

Відповідачем зауважено, що зміни у штатному розписі та переведення працівника до відокремленого підрозділу однієї і тієї ж юридичної особи не може вважатися звільненням та не є підставою для припинення трудових відносин. Позивач і відповідач і надалі продовжують перебувати у трудових відносинах. Стаття 117 КЗпП передбачає обов`язок підприємства виплатити звільненому працівникові середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, але позивач не є звільненим працівником і надалі перебуває у трудових відносинах з відповідачем. У зв`язку з зазначеним, відповідач вважає, що підстав для застосування положень ст. 117 КЗпП немає, просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 44-48).

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , у зв`язку зі змінами в штатному розписі Державного підприємства «Укрводшлях», відповідно до наказу №195-о від 28.09.2020 року, з 01.10.2020 року була переведена з посади сторожа-прибиральника Дніпропетровської дільниці водних шляхів Державного підприємства «Укрводшлях» на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Відокремленого підрозділу «Укрводшлях» (а.с.13,14).

Відповідно до судового наказу, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 26.04.2021 року у справі №202/2491/21, з Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» на користь позивача стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.02.2019 року по 28.02.2021 рік у розмірі 142 482,58 грн.(а.с.75).

Позивач стверджує і це підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , що остаточно розрахунок з нею по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі проведений 23.09.2021 року (а.с.16).

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать й ому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено, позивач була переведена на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» на підставі ст. 32 КЗпП України, про що міститься запис у трудовій книжці.

Відповідно до частини першої ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство,в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника,за винятком випадків, передбачених у ст. 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У відзиві на позов відповідач стверджував, що переведення ОСОБА_1 на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Відокремленого підрозділу «Укрводшлях» відбувалося за згодою останньої. Позивач і її представник в відповіді на відзив дану обставину не спростовували.

Таким чином, наведене свідчить, що позивач не була звільнена і продовжила трудову діяльність на Державному підприємстві водних шляхів «Укрводшлях», що підтверджується наказом від 29.09.2020 року №05-о ( а.с.68).

У зв`язку з цим, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до положень ст. 117 КЗпП.

Що стосується твердження позивача, що вона була переведена до Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», котре має статус окремого роботодавця, оскільки керівник наділений повноваженнями щодо укладання та розірвання трудових договорів, та є таким же носієм правосуб`єктності, що і головне підприємство, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Відокремлений підрозділ «Дніпропетровська технічна Дільниця водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», затвердженого начальником ДП «Укрводшлях», Відокремлений підрозділ «Дніпропетровська технічна Дільниця водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» заснована на державній власності і є відокремленим підрозділом Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях». Дніпропетровська техдільниця не є юридичною особою, вона наділена майном Підприємства, здійснює свою діяльність на основі та у відповідності до чинного законодавства України, Статуту Підприємства і цього Положення (ст.ст. 1,2,1.3 Положення) (а.с.57-64).

Наведене дає підстави дійти висновку, що позивач після її переведення з посади сторожа-прибиральника Дніпропетровської дільниці водних шляхів ДП «Укрводшлях» на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» ДП Відокремленого підрозділу «Укрводшлях» продовжувала працювати в межах одного і того ж підприємства, не була звільнена. Відтак відсутні правові підстави для застосування положень ст. 117 КЗпП України про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Враховуючи наведене, суд відмовляє позивачеві у задоволені позову.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.