ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/869/21 Номер провадження 22-ц/814/54/22Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Гайтотою І.М.,

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 21 липня 2021 року, постановлене суддею Миронець О.К. (повний текст складено 22 липня 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

24.02.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь 16 740,99 грн. матеріальної шкоди та 20 000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування підстав позову зазначає, що є власником автомобіля PEUGEOT EXPERT, спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, білого кольору, 2009 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

16.12.2020 о 05 год. 30 хв. за адресою м.Полтава, вул.Опитна, 44 відповідач ОСОБА_2 , вчинив сварку, в ході якої нецензурно виражався в його сторону, хапав за руки та пошкодив вказаний автомобіль. За скоєне ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП та постановою Київського районного суду м.Полтави від 16.01.2021 (справа №552/6226/20), що набрала законної сили 27.01.2021, визнано винним, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого неправомірними діями відповідача, відповідно до звіту про оцінку майна №41 автомобіля PEUGEOT EXPERT, р.н НОМЕР_2 , складеного ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» станом на 25.01.2021 становить 16 740,99 грн.; для відновлення автомобіля необхідно провести наступні роботи: монтажно-демонтажні роботи, рихтувальні, контрольно-діагностичні, підготовчі роботи для пофарбування, пофарбувальні роботи, контрольно-вимірювальні, регулювальні, слюсарні роботи.

Крім розміру матеріальних збитків, зумовлених пошкодженням автомобіля, позивачем заявлено до стягнення 20 000,00 грн. моральної шкоди, що полягає у погіршенні самопочуття, пригніченому стані, порушенні нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21.07.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн. моральної шкоди та 908,00 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позов в частині стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягає через відсутність доказів того, які саме пошкодження заподіяні автомобілю PEUGEOT EXPERT, 2009 р.в., відповідачем, що також виключає підстави стягнення з нього вартості проведеної незалежної оцінки. Оскільки позивач зазнав душевних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача, факт спричинення яких встановлений судовим рішенням, з відповідача на його користь підлягає відшкодуванню 3 000,00 грн. моральної шкоди.

Позивач із рішенням районного суду не погодився та оскаржив в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди, ухваливши нове про задоволення позову, та змінити в частині розміру моральної шкоди, постановленої до стягнення, збільшивши його із 3 000,00 грн. до 20 000,00 грн.

Спростовує висновки районного суду щодо відсутності доказів того, які саме пошкодження заподіяно відповідачем автомобілю PEUGEOT EXPERT, 2009 р.в. наявними у справі доказами: постановою суду від 16.01.2021 (справа №552/6226/20), якою встановлено факт пошкодження автомобіля відповідачем; відеозаписом з камер спостереження, де зафіксовано та чітко видно, що ОСОБА_2 , тримаючи в руках лопату, завдаються удари по його, позивача, автомобілю. У свою чергу вартість нанесених матеріальних збитків підтверджено Звітом про оцінку майна, який є належним та допустимим доказом, який не спростований відповідачем.

Не погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, вважає його необґрунтованим, таким, що порушує принципи виваженості та справедливості, оскільки не враховує його психічно-емоційний стан через можливість повторення подій, розлади сну, погіршення відносин з оточуючими.

22.11.2021 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Наголошує, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.12.2020 серії ГП №372327, складеного відносно нього, ОСОБА_2 , у графі «правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду» зазначається: «встановлюється». Подія відбулась 16.12.2020, а протокол складено 22.12.2020, тобто на час його складання матеріальна шкода, яка відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП повинна була бути зазначена, - відсутня, що виключає підстави її стягнення судом в цій справі.

Заперечує проти врахування судом, як доказу, відеозапису на оптичному диску, через неможливість встановити, за яких технічних умов та технологій він отриманий, а з його змісту вбачається, що він, відповідач, робить якісь рухи біля автомобіля, але пошкоджень автомобіля немає (не видно).

Також зазначає, що звіт про оцінку майна не засвідчує завдану шкоду, а фіксує перелік та вартість відновлювальних робіт автомобіля.

Вважає, що розмір заявленої позивачем до стягнення моральної шкоди є необґрунтованим та, таким, що не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України,апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що16.12.2020 о 05 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 вчинив сварку в ході якої нецензурно виражався в сторону громадянина ОСОБА_1 , хапав за руки та в подальшому пошкодив авто гр. ОСОБА_1 .

Постановою Київського районного суду м.Полтави від 16.01.2021 (справа №552/6226/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.173 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 51,00 грн./а.с.5/

Згідно звіту про оцінку майна №41, складеного ПП «Центром незалежної оцінки та експертизи», на замовлення ОСОБА_1 , 27.01.2021, надано висновок про вартість матеріальних збитків. В результаті проведення незалежної оцінки автомобіля PEUGEOT EXPERT, реєстраційний № НОМЕР_2 , вартість об`єкту оцінки (без урахування аварійних пошкоджень), визначена порівняльним підходом є його ринковою (дійсною) вартістю станом на 25.01.2021, та становила: 148 624,00 грн.; вартість відновлювального ремонту складає: 16 740,99 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, станом на 25.01.2021 становила: 9 892,66 грн./а.с.6-18/ Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість), складеного 25.01.2021 ОСОБА_3 , встановлено пошкодження автомобіля: двері бічні праві незначна деформація пошкодження; ручка дверні білих правих подряпина;скло вітрове - тріщина./а.с.18/

Частково задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Разом з тим, доказів того, які саме пошкодження здійснено відповідачем автомобілю PEUGEOT EXPERT, 2009 року виписку, суду не надано. Отже позов в частині стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягає за недоведеністю, що виключає підстави стягнення з відповідача вартості проведення незалежної оцінки. Оскільки позивач зазнав душевних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача, факт спричинення яких встановлений постановою суду, з відповідача на його користь підлягає відшкодуванню 3 000,00 грн. моральної шкоди.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Однією з підстав виникнення зобов`язання є завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Статтею 23 ЦК України врегульовано право особи на відшкодування моральної шкоди, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише з питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

У справі, що переглядається, протиправна поведінка відповідача, якою позивачу завдано шкоду, є такою, що доведена постановою суду від 16.01.2021, яка відповідачем не оскаржена та набрала законної сили.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується у повному обсязі.

Розмір шкоди, який є предметом даного позову, підлягає доведенню у межах розгляду даної справи. На підтвердження вимог позову позивач надав звіт про оцінку майна №41, складений ПП «Центром незалежної оцінки та експертизи», яким визначено вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, а саме: вартість відновлювального ремонту станом на 25.01.2021 у розмірі 16 740,99 грн. та з урахуванням зносу - 9 892,66 грн./а.с.6,7/

Відповідач, заперечуючи заподіяння матеріальної шкоди, не спростував викладені у звіті висновки щодо виявлених пошкоджень та вартість відновлювального ремонту, клопотань щодо проведення експертизи не заявляв.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає наданий позивачем звіт належним та допустимим доказом та приходить до висновку, що до стягнення підлягає саме вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що обраховується згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092 та відповідає положенням Закону України 1961-IV.

Враховуючи презумпцію винності заподіювача шкоди та недоведення відповідачем, що шкоди завдано не з його вини, вважається, що у справі встановлена вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу, отже встановлено всі обов`язкові елементи деліктної відповідальності. На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення майнової шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення майнової шкоди в розмірі 9 892,66 грн.

В иходячи з обставин справи, характеру та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характеру майнових втрат, зокрема, враховуючи тяжкість вимушених змін у його житті, судова колегія вважає, що стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн. моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та підстав для її збільшення колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції та обґрунтування права на відшкодування моральної шкоди, як способу захисту суб`єктивного цивільного права. При цьому, колегія суддів приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України», де суд дійшов висновку, що моральна шкода не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення. Проте розмір заявленої суми надмірний. Об`єктивно оцінюючи ситуацію, як цього вимагає стаття 41 Конвенції, Європейський суд на відшкодування моральної шкоди присудив заявнику компенсацію меншу за ту, що була ним заявлена, проте об`єктивно визначив суму до стягнення з урахуванням розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду в частині відмови у стягненні майнової шкоди, постановивши до стягнення з відповідача на користь позивача 9 892,66 грн. майнової шкоди. В іншій частині рішення залишити без змін

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Згідно положень п.п.1, 4 ч.ч.1,4 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на викладені норми процесуального закону, з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, підлягає стягненню 578,85 грн. судового збору (231,54 грн. за подачу позову + 347,31 грн. за апеляційну скаргу).

Підстави для відшкодування витрат за проведення експертизи відсутні, оскільки замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у справі №824/647/19-а від 16.12.2020.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 п.п.3,4, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Гайтотою І.М., - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 21 липня 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди, ухваливши в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 9 892 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 66 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 578,85 грн. судового збору.

В іншій частині рішення Київського районного суду м.Полтави від 21 липня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.01.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

О.В. Чумак