Справа № 214/5638/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2022 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 11973 грн. 04 коп.; моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп.; витрати пов`язані із проведенням експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку в розмірі 2800 грн. 00 коп.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13452 грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.05.2020 року, о 18 год. 15 хв., велосипедист ОСОБА_2 , керуючи велосипедом «VINER» по Об`їзній дорозі у м. Кривому Розі, в районі «Фольксваген сервіс», під час здійснення маневру ліворуч, не переконався в безпеці свого маневру, допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завданий матеріальний збиток. Своїми діями відповідач порушив п.2.3б, п.10.1, п.10.3 ПДР України. Вказані факти та обставини підтверджуються постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/4037/20 від 17.06.2020 року, яка набрала законної сили 30.06.2020 року та якою винним у даній ДТП визнано ОСОБА_2 , котрий своїми діями порушив вимоги п.2.3б, п.10.1, п.10.3 ПДР України, через що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Так, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, виконаного судовим експертом Рейнюком О.В., №151/20 від 27.07.2020 року, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті ДТП, складає 11973 грн. 04 коп., який позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Разом з тим, позивач також просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду, що полягає в негативній зміні його життєвого устрою, позаяк через неправомірні дії відповідача, наслідком яких була ДТП, більше тижня автомобіль позивача перебував на території Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, окрім того, до цієї ДТП, автомобіль позивача у будь-яких ДТП участі не приймав, у зв`язку з чим при його продажу його вартість буде значно нижча, ніж у аналогічних автомобілів, які не приймали участі у ДТП. Так, завдану позивачу моральну шкоду він оцінює у 50000 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на проведення експертного дослідження в сумі 2800 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13452 грн. 80 коп.

Позивач та його представник у судове засідання, кожен окремо, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягали та просили їх повністю задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву.

Так, як убачається зі змісту відзиву на позовну заяву, відповідач не спростовує самого факту ДТП та своєї провини у ній, однак заперечує проти розміру матеріальної шкоди, заявленої позивачем. Вказує на те, що не був присутнім при проведенні автотоварознавчого дослідження, у зв`язку із чим, вважає його висновок неналежним доказом у справі. Також не погоджується зі ступенем пошкодження автомобіля позивача, його комплектуючих, переднього бамперу, передніх правих дверей, скла тощо. Щодо стягнення моральної шкоди, відповідач зазначає, що його розмір є не доведеним та безпідставно завищеним. З приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу зауважив, що вони також є необґрунтовано завищеними. Окрім того, заперечував щодо стягнення з нього витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку. З приводу стягнення з нього судового збору, заперечень не надавав. В цілому, просив суд задовольнити позовні вимоги частково, тільки в розмірі вартості пошкоджених деталей, а саме лівого бічного дзеркала заднього виду та вартості ремонту пошкодженого бамперу у вигляді зчосів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2020 року, яка 30.06.2020 року набрала законної сили, 18.05.2020 року, о 18 год. 15 хв., велосипедист ОСОБА_2 , керуючи велосипедом «VINER» по Об`їзній дорозі у м. Кривому Розі, в районі «Фольксваген сервіс», під час здійснення маневру ліворуч, не переконався в безпеці свого маневру, допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завданий матеріальний збиток. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3б, п.10.1, п.10.3 ПДР України, через що його було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.8).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та доведенню не підлягає.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі №234/16272/15-ц, зроблено висновок про те, що «преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. […] При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником автомобіля марки «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку №151/20 від 27.07.2020 року, виконаного на замовлення позивача судовим експертом Рейнюком О.В., за проведення якого позивачем було сплачено 2800 грн., розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті ДТП, складає 11973 грн. 04 коп. (а.с.10-26).

У відповідності зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 11973 грн. 04 коп., якої було завдано в результаті ДТП, що відбулась за вини відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок ДТП, у розмірі 2800 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що не приймає до уваги доводи відповідача у його відзиві на позов стосовно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення та у висновку експертного автотоварознавчого дослідження зафіксовано відмінні пошкодженнях автомобіля, що вказує на те, що при огляді експертом автомобіля позивача були виявлені пошкодження, які не мали відношення до ДТП, а отже збиток від їх нанесення, не може бути покладений на відповідача, позаяк такі доводи не підтверджені зі сторони відповідача жодним доказом, окрім того, у разі незгоди з проведеним автотоварознавчим дослідженням відповідач не був позбавлений права на спростування цього дослідження, однак таким правом він не скористався, іншого висновку не надав, з клопотанням про призначення судової експертизи до суду не звертався. Окрім того, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 256 КУпАП визначає зміст протоколу про адміністративне правопорушення, так у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, основною метою якого є фіксування суті вчиненого діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КпАП.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Таким чином, висновок експертного автотоварознавчого дослідження, суд визнає, у розумінні ст. 76 ЦПК України, належним доказом по справі, в якому міститься докладний опис проведених досліджень, зроблені у результаті них висновки та надані обгрунтовані відповіді експертом, який має вищу спеціальну технічну освіту, кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власнику транспортного засобу» та сертифікат експерта вищого ступеня Союзу експертів України, позаяк при встановленні факту отримання пошкоджень автомобіля в результаті ДТП, їх ступені та обсягу, слід враховувати вказаний висновок, а не протокол про адміністративне правопорушення, метою якого не є повна деталізація отриманих пошкоджень автомобіля, а опис скоєного адміністративного правопорушення, у даному випадку порушення Правил дорожнього руху відповідачем.

Стосовно вимог позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, в обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилався на ті обставини, що після того, як сталась ДТП у нього змінився життєвий уклад. Через неправомірні дії відповідача, наслідком яких сталась ДТП, більше тижня його автомобіль перебував на території Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. До тієї аварії, вказаний автомобіль у ДТП участі не приймав, у зв`язку із чим при продажу його вартість буде значно нижча, ніж аналогічних автомобілів, які не приймали участь у ДТП. Також зазначив, що після ДТП він втратив упевненість при керуванні транспортними засобами, відтоді дуже нервує, коли попереду нього на проїзній частині рухаються велосипедисти, оскільки перед очима знову й знову моделюється дорожня ситуація, що відбулась під час зіткнення із відповідачем. Зауважує, що відповідач не розкаявся у своїй провині, вибачення не попросив, жодним чином не відшкодував позивачу матеріальну та моральну шкоду, завдану неправомірними діями, наслідком яких стала ДТП, уникає будь-якого спілкування з цього приводу.

Так, суд погоджується із зазначеними вище доводами позивача, позаяк вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність в його житті негативних явищ та зниження якості його життя, що пов`язано з пошкодженням належного йому майна, однак, разом із тим, приходить до висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 50000 грн. до 3000 грн., який вважає, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості та не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналіз доказів наданих позивачем на підтвердження факту сплати ним послуг за надання правничої допомоги, зокрема договору про надання професійної правничої допомоги від 14.07.2020 року, ордеру представника позивача та детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 10.08.2020 року із розрахунком вартості послуг, наводить суд на висновок про те, що такі судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 9248 грн. 80 коп. Так, суд зазначає, що за змістом детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом передбачено витрати щодо авансування 5 годин витраченого часу на прийняття участі адвокатом у судових засіданнях у цій справі на суму 4204 грн. 00 коп. Однак, у зв`язку із тим, що розгляд цієї справи відбувався без участі сторін, на підставі наданих ними заяв та відзиву на позов, відповідно в цій частині такі витрати стягненню не підлягають.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 82, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння ДТП задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) 11973 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн. 04 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку; 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 9248 (дев`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу; 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В.Попов.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4