У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 336/7525/2021

н/п 2/336/973/2022

28 січня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Боєва Є.С., розглянувши заяву представника позивача адвоката Слєсаря О.В. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, за яким просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу за договором позики від 27.03.2014 року в загальному розмірі 710 902,24 гривень.

Ухвалою від 18.10.2021 відкрито провадження у справі.

28.01.2022 представник позивача подав заяву, якою просить вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на належний відповідачам в рівних частинах житловий будинок.

У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, із заявою про забезпечення позову та доданими до неї доказами, дійшов до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За положеннями п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Суд, оглянувши матеріали справи, бере до уваги наступне:

1)відповідно до змісту позовної заяви відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася віддати позивачу запозичені кошти у строк до 01.04.2019;

2) позивач втретє звертається до суду із аналогічним позовом до тих самих відповідачів, ухвалами суду від 22.01.2021 (справа № 336/455/2021), 07.05.2021 (справа № 336/1588/21) позовні заяви були повернуті позивачу (а.с. 77-100).

За цей час відповідачі не вчиняли дій, які б вказували на їх недобросовісність і, як висновок, на наявність реального ризику невиконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. Будь-якого обґрунтування реальності ризику невиконання можливого рішення суду заявником не надано.

Зазначені вище обставини також позбавляють суд можливості зробити однозначний висновок про існування спору.

За наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача адвоката Слєсаря О.В. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 27.03.2014.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя Є.С. Боєв