Справа № 367/9572/21
Провадження №2/367/3694/2022
УХВАЛА

Іменем України

про залишення без руху

20 січня 2022 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінпром маркет», треті особи: Державний виконавець Запорізького відділу державної виконавчої служби в Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства ючтиції (м. Дніпро) Швакова Анастасія Андріївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінпром маркет», треті особи: Державний виконавець Запорізького відділу державної виконавчої служби в Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства ючтиції (м. Дніпро) Швакова Анастасія Андріївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2021 року дану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору і надано позивачу строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з моменту отримання ухвали.

Разом із тим станом на 20.01.2022 року зазначені в ухвалі недоліки усунуті не були, судовий збір не сплачено. 04.01.2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків від представника позивача - адвоката Марцих Я.О., в якій останній зазначив, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.п. 22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" та просив відкрити провадження по справі.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, заяву про усунення недоліків, приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання додаткового строку для усунення недолків, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлені вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11.05.2021року № 34755, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, стягнення з ТОВ "Фінпром Маркет" коштів в розмірі 10 731,80 грн., отриманих в порядку виконавчого провадження № 66675430; стягнення з Запорізького відділу ДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) виконавчий збір у розмірі 1073,18 грн. та понесені витрати у розмірі 225,87 грн.; стягнення з ТОВ "Фінпром Маркет" моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12.05.91 р N 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.96 р N 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України "Про захист прав споживача", порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Згідно ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Але, як вбачається з позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживача", оскільки позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом, а саме: визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з огляду на їх несправедливість.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 26.02.2020року по справі № 643/2870/18, відповідно у якому викладена позиція щодо звільнення від сплати судового збору позивачів за позовами про визнання виконавчих написів нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є помилковим, оскільки на підтвердження даного посилання позивачем не надано кредитного договору, за умовами якого він отримав споживчий кредит, про який йдеться у вищезазначеній постанові Верховного Суду.

Згідно з п. п. 1,7 ч. 2ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування" цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, між сторонами виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5від 12.04.96 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Разом з цим, твердження позивача, що норми Закону України "Про захист прав споживачів" поширюються на вказані правовідносини є хибним, оскільки в даному випадку позивач не є споживачем товарів чи послуг, оскільки спірні правовідносини виникли на підставі вчиненого виконавчого напису нотаріуса, в яких позивач не виступає споживачем.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у таких розмірах: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем у позовній заяві пред`явлені одну вимогу немайнового характеру та три вимоги майнового характери, проте судовий збір не сплачено за жодну з позовних вимог.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 177, 185 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінпром маркет», треті особи: Державний виконавець Запорізького відділу державної виконавчої служби в Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства ючтиції (м. Дніпро) Швакова Анастасія Андріївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів - залишити без руху.

Позивачу надати додатковий строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі судді - 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ст. 185 ч. 3 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Я.В. Шестопалова