Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/94/22
Провадження № 2-о/321/10/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

26 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 та визначити заходи тимчасового обмеження його прав відповідно до ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

В обґрунтування заяви вказує на те, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 був її співмешканцем, з яким вона не проживає. Під видом спілкування з дітьми ОСОБА_3 постійно приходить до неї додому та вчиняє сварки. Заявниця потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_3 вже протягом тривалого часу, його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після скандалів, сварок, образ та погроз з боку ОСОБА_3 вона перебуває у пригніченому стані. Вона неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, а саме: 30 травня 2021 року; 29 серпня 2021 року; 27 грудня 2021 року. Так, постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт. Крім того, 27 грудня 2021 року ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно ОСОБА_1 , а саме: розбив вікно в будинку, пошкодив двоє дверей, розбив мобільний телефон, погрожував розправою. Враховуючи таку поведінку колишнього співмешканця, вона звернулась до суду із заявою в якій просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього певних обов`язків: заборонити перебувати в місці її проживання; заборонити наближатися на відстань менше 300 м до місця її проживання; заборонити вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її. Всі обмеження заявник просить застосувати строком на 6 місяців.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 наполягала на задоволенні її заяви. Пояснила, що страждає від домашнього насильства з боку колишнього співмешканця. Вона неодноразово зверталась до органів поліції з цього приводу і заінтересована особа притягувалась до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Зараз ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а вона з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Останній раз, факт домашнього насильства з боку ОСОБА_3 мав місце 27.12.2021 року. Просила задовольнити її заяву.

Представник заявника ОСОБА_2 наполягала на задоволенні заявлених вимог та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 пояснив, що після розірвання стосунків дійсно мають місце конфлікти між ним та ОСОБА_1 , але остання також причетна до їх виникнення. Він дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, відбував адміністративне стягнення у виді громадських робіт. Не заперечував проти задоволення заяви в частині заборони приходити за місцем проживання ОСОБА_1 , але наполягав на своєму праві спілкуватися з дітьми, спілкуватися телефоном з ОСОБА_1 щодо дітей.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог на таких підставах:

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 певний час проживали разом, шлюб між ними не був укладений. Вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час сімейні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не підтримують, діти залишилися проживати з матір`ю.

Протягом 2021 року ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство щодо своєї колишньої співмешканки ОСОБА_1 .

Зокрема, постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року справа № 321/875/21, провадження № 3/321/364/2021, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт. В постанові зазначено, що 30 травня 2021 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство по відношенню до колишньої співмешканки ОСОБА_1 , психологічного та економічного характеру, а саме розбив вікно, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу.

27 грудня 2021 року ОСОБА_7 знову вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_1 . Так, згідно із довідкою по результати розгляду повідомлення від 27 грудня 2021 року, в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до колишньої співмешканки ОСОБА_1 , розбив вікно, пошкодив двері, розбив мобільний телефон та погрожував розправою. Внаслідок сварки тілесні ушкодження ніхто не отримав. Було складено оцінку ризиків, рівень середній. Відносно ОСОБА_3 було складено заборонний припис на дві доби.

Вказані обставини підтвердила ОСОБА_1 та не заперечував ОСОБА_3 .

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 9 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців.

Ураховуючи вимоги статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

В ході судового розгляду, було встановлено, що ОСОБА_3 вчиняє відносно ОСОБА_1 психологічне та економічне насильство. Заявник неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї протиправних дій ОСОБА_3 . Останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, постановою суду від 25 червня 2021 року. За результатами перевірки за заявою ОСОБА_1 від 27 грудня 2021 року працівниками поліції кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ст. 173-2 КУпАП.

Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши характер вчинених заінтересованою особою протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність повторного вчинення останнім домашнього насильства, а також нагальну необхідність захисту прав заявника від насильства, приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 обмежувального припису.

Водночас, суд звертає увагу, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Враховуючи, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти переслідування ОСОБА_3 своєї співмешканки ОСОБА_1 , суд не вбачає необхідності у застосуванні заборони телефонних переговорів та переслідувань.

Окрім того, суд наголошує, що обмежувальний припис, яким визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ніяким чином не позбавляє прав батька на прийняття участі у вихованні та спілкуванні з його дітьми, а якщо ці права порушуються чи не визнаються заявником, то вони підлягають захисту у визначеному законом судовому порядку.

Зважаючи на наведені вище обставини, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 необхідно видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , шляхом заборони йому перебувати у місці проживання ОСОБА_1 і наближатися на відстань менше 300 м до її місця проживання, строком на 4 місяці.

Керуючись ст.ст. 24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 263, 265, 350-1 - 350-8 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , та покладення на нього обов`язків:

-заборонити ОСОБА_3 , перебувати у місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 4 місяці;

-заборонити ОСОБА_3 , наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 4 місяці.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити відділення поліції № 3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Михайлівську селищну раду Василівського району Запорізької області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення - 31 січня 2022 року.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник