Дата документу 12.01.2022 Справа № 937/6610/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/6610/21 Головуючий у 1 інстанції: Честнєйша Ю.О.
Провадження № 22-ц/807/279/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-Мелітополь» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-Мелітополь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ТОВ «Тепло-Мелітополь» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 18 квітня 2019 року № 82 ТОВ «Тепло-Мелітополь» визначено виконавцем послуги з централізованого теплопостачання у м. Мелітополі

29 жовтня 2019 року між ТОВ «Тепло-Мелітополь» та ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_1 , було укладено договір (особовий рахунок НОМЕР_1 ) про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою.

ОСОБА_1 з жовтня 2019 року по червень 2021 року свої обов`язки щодо сплати коштів за послуги, що надаються ТОВ «Тепло-Мелітополь», в повному обсязі не виконувала, заборгованість складає 14 797,45 грн.

11 листопада 2020 року ТОВ «Тепло-Мелітополь» звернулось до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за послуги постачання теплової енергії.

26 листопада 2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано судовий наказ по справі № 937/8409/20. 29 грудня 2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу по справі № 937/8409/20 (2-н/937/1100/19) від 26 листопада 2020 року.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 14 797,45 грн. та судовий збір в розмірі 2059,80 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Тепло-Мелітополь» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 14797 гривень 45 копійок та судовий збір в сумі 1135 гривень 00 копійок.

Розстрочене виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Тепло-Мелітополь» заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 14797 гривень 45 копійок строком на 12 місяців, рівними платежами у розмірі 1233 грн. 12 коп. щомісячно з моменту набрання рішенням законної сили.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області повернути ТОВ «Тепло-Мелітополь» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № 5687 від 13 липня 2021 року (оригінал якої знаходиться в матеріалах цивільної справи № 937/6610/21), що становить 1135 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині розстрочення виконання рішення суду, ТОВ «Тепло-Мелітополь» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення відповідачем строку подання доказів, недоведеність відсутності матеріальної можливості сплатити заборгованість у відповідача, просило скасувати рішення суду в частині розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується в частині розстрочки виконання рішення суду, в іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 18 квітня 2019 року № 82 визначено ТОВ «Тепло-Мелітополь» виконавцем послуги з централізованого теплопостачання у м. Мелітополі з 18 квітня 2019 року.

29 жовтня 2019 року між ТОВ «Тепло-Мелітополь» та ОСОБА_1 було укладено договір (особовий рахунок НОМЕР_1 ) про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.50).

Згідно з п. 1.1 Договору про надання послуг з теплопостачання Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, визначених цим договором.

Споживач має здійснювати оплату за цим договором щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем) (пункт 3.1 договору).

Згідно з розрахунком ТОВ «Тепло-Мелітополь» заборгованість ОСОБА_1 складає 14 797,45 грн.

Під час розгляд справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 подала заяву про визнання позову та просила розстрочити заборгованість на один рік.

До заяви долучила: довідку з Мелітопольського міськрайонного центру зайнятості від 17 серпня 2021 року №1252 про те, що перебуває на обліку у Мелітопольському міськрайонному центрі зайнятості як особа, яка шукає роботу, допомогу по безробіттю не отримує; довідку про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17 серпня 2021 року №190633 про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Мелітопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2021 року складає 21608,40 грн.; довідку уповноваженої особи по будинку ОСОБА_3 від 17 серпня 2021 року про те, що ОСОБА_1 дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , та має склад сім`ї: син ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 , онук ОСОБА_7 , онука ОСОБА_8 (а.с.91-95).

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ст. 435 ЦПК України).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, розстрочка виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках і за наявності обставин, що істотно утруднюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом.

Задоволення заяви про розстрочку виконання рішення є процесуальним заходом, який може застосовуватись лише у виняткових випадках, які суд визнає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключать виконання рішення.

Підставою для розстрочки виконання рішення суду є конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду взагалі не містить обґрунтування, до заяви долучено лише довідки про перебування відповідача на обліку у Мелітопольському міськрайонному центрі зайнятості як особа, яка шукає роботу, неотримання допомоги по безробіттю, передування на обліку в Мелітопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримання пенсії за віком, про склад сім`ї.

В заяві про розстрочку виконання рішення суду не йдеться про хворобу відповідача або членів її сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо, оскільки розстрочка виконання рішення суду може застосовуватись лише у зазначених виняткових випадках, виходячи з їх особливого характеру, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Матеріальне становище відповідача у даному випадку у розумінні ст. 435 ЦПК України не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі «Трихліб проти України», заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Оскільки суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про розстрочку виконання судового рішення, порушене право ТОВ «Тепло-Мелітополь» підлягає захисту шляхом скасування рішення суду у цій частині.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-Мелітополь» задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року у цій справі в частині розстрочки виконання даного рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-Мелітополь» заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 14797 гривень 45 копійок строком на 12 місяців, рівними платежами у розмірі 1233 грн. 12 коп. щомісячно з моменту набрання рішенням законної сили - скасувати.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 12 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова