Справа № 380/3155/20
Провадження № 2/461/316/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Шепель Т.В.

представника відповідача ЛМР Кохана О.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Романюка В.Ф. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) до Львівської міської ради (адреса: 79000, м.Львів, пл. Ринок, 1, ), третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Львівській області (адреса: 79008, м.Львів, вул. Підвальна, 6, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2021 р. від позивача ОСОБА_3 надійшла письмова заява про відвід головуючому судді Романюку В.Ф.. Мотивуючи тим, що поведінка судді Романюка В.Ф. 25 листопада 2021 року є доказом у особливій його зацікавленості в результатах розгляду справи. Це особливо цинічно порушено норму процесуального права. Суддя Романюк В.Ф. всупереч правилам почав позивачам вручати нібито відзив від Львівської міської ради, котрий мав би відповідно норми ч.6 ст. 178 ЦПК України направлено їм та іншим учасникам відповідачем або його представником. А суду надати докази про вручення цих документів учасникам. Обов`язку вручення на суддю процесуальним законом не покладено. «До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача.» Цих документів суддя позивачам не падав! Ще раз порушивши норму процесуального Закону. Позивач вважає, що суддя Романюк В.Ф. в даному процесі показав свою зацікавленість у вирішенні справи на користь ЛМР. Тому, з врахуванням наведеного просить заяву про відвід судді Романюка В.Ф. задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заяву про відвід головуючого судді Романюка В.Ф. підтримала, з підстав викладених у ній. Просила суд заяву задоволити.

Позивач ОСОБА_1 заяву позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Романюка В.Ф. підтримав, просив таку задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Шепель Т.В. вирішення заяви про відвід головуючого судді Романюка В.Ф. віднесла на розсуд суду.

Представник відповідача ЛМР Кохан О.І. заяву про відвід головуючого судді заперечив, з підстав необгрунтованості. Просив суд відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі щодо заяви про відвід головуючого судді, вивчивши заяву про відвід, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1-3, 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Заява про відвід головуючого судді Романюка В.Ф. надійшла до суду 23.12.2021 р., тобто за три робочі дні до наступного засідання.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що позивач ОСОБА_2 не згідна з поведінкою судді Романюка В.Ф. під час здійснення судового розгляду у цивільній справі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Львівської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що головуючий суддя Романюк В.Ф. зацікавлений в результатах розгляду даної справи.

Однак, суд не погоджується із таким доводами, оскільки позивачами не надано доказів зацікавленості головуючого судді Романюка В.Ф. в результатах розгляду справи. Викладені в заяві про відвід доводи є надуманими та необґрунтованими, а також зі сторони головуючого судді під час розгляду справи не допускалися зловживання службовим становищем, а також порушення прав учасників справи, а відтак підстав для відводу головуючого судді викладених у заяві не має.

Однак, суд вважає, що заяву про відвід слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу судді (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

З огляду на вищевикладене, зважаючи на заявлений відвід, та покликання позивача ОСОБА_1 про недовіру цьому складу суду, наміри на повторне заявлення відводів, що свідчить про сумніви позивачів в неупередженості судді, вважаю необхідним задовольнити заяву про відвід.

Враховуючи викладене, керуючись ст.36, 37, 40 ЦПК України, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Романюка В.Ф. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) до Львівської міської ради (адреса: 79000, м.Львів, пл. Ринок, 1, ), третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Львівській області (адреса: 79008, м.Львів, вул. Підвальна, 6, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, - задоволити.

Відвести суддю Романюка В.Ф. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) до Львівської міської ради (адреса: 79000, м.Львів, пл. Ринок, 1, ), третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Львівській області (адреса: 79008, м.Львів, вул. Підвальна, 6, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали виготовлено 27 січня 2022 року.

Суддя: Романюк В.Ф.