Справа № 529/811/13-ц
Провадження № 6/529/2/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Петренко Л.Є.

секретаря Цихоцької Л.М.

за участю:

представника заявника адвоката Кіндяка О.І.

боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів № 529/811/13-ц такими, що не підлягають виконанню, -

встановив:

ОСОБА_2 03.12.2021 звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати виконавчі листи по цивільній справі № 529/811/13-ц такими, що не підлягають виконанню.

На обґрунтування вимог вказує, що ухвалою суду від 11.10.2021 по справі № 529/811/13-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні № 46209028 на ОСОБА_2 , згідно договору про відступлення права вимоги від 26.02.2021.

02.03.2021 між новим кредитором ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до кредитного договору, в якій викладені нові умови договору в частині умов повернення кредитної заборгованості, яка реструктурується, шляхом зміни графіка погашення кредита, а прострочена заборгованість класифікується як поточна, строк сплати якої не настав.

Також зазначає, що ОСОБА_1 внесено на користь стягувача заборгованість в розмірі 245 000 грн. шляхом сплати на карткові рахунки нового кредитора. Внаслідок даного розрахунку між сторонами складено акт про добровільне виконання зобов`язань поза межами виконавчого провадження. Отже вказує, що внаслідок добровільного виконання боржником своїх зобов`язань поза межами виконавчого провадження, виконавчі листи, видані на підставі рішення Диканського районного суду від 02.08.2013 про стягнення із ОСОБА_1 всієї суми заборгованості за кредитним договором та судових витрат є такими, що не підлягають виконанню.

Також, 11.01.2021 до суду подані додаткові пояснення заявника, в яких зазначає, що на підставі поданої заяви до виконавчої служби, 07.12.2021 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчих листів стягувачу. Тому з метою недопущення подвійного виконання рішення суду та враховуючи відсутність зобов`язань у боржника просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_2 адвокат Кіндяк О.І. заяву підтримав з підстав у ній зазначених. Наголосив, що внаслідок добровільного виконання боржником своїх зобов`язань поза межами виконавчого провадження та повернення виконавчих листів стягувану відсутні підстави для примусового виконання виконавчих листів, а тому на підставі ст..432 ЦПК України просить визнати їх такими, що не підлягають виконанню.

Заінтересована особа боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав. Вказав, що у виконавчому провадженні замінено стягувача на ОСОБА_2 , з якою укладено Додаткову угоду до кредитного договору та у листопаді 2021 року ним на рахунок нового стягувача перераховано заборгованість в сумі 245 000 грн. та складено акт про добровільне виконання зобов`язань між боржником та кредитором поза межами виконавчого провадження. Тому вважає, що зобов`язання по виконавчим листам відсутні, а тому останні підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Представник заінтересованої особи відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області в судове засідання не з`явився, в наданих поясненнях просять справу розглядати у відсутність представника.

Заслухавши пояснення представника заявника та боржника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.08.2013 по справі № 529/811/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0040/74/68601 станом на 29.05.2013 в сумі 247 309,65 грн. та судові витрати 2469,97 грн. На підставі вказаного рішення видано виконавчі листи.

Вказане рішення є чинним, судами апеляційної чи касаційної інстанції не скасоване.

27.01.2015 відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 529/811/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом в сумі 247 309,65 грн.

13.01.2020 постановою державного виконавця примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області, як правонаступником Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, прийнято виконавче провадження № 46209028.

Відповідно до ухвали Диканського районного суду Полтавської області від 11.10.2021 замінено стягувача у виконавчому провадженні № 46209028 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 529/811/13 на ОСОБА_2 , оскільки 26.02.2021 ТОВ «Універсальна факторингова компанія», відповідно до договору № 23-02/21-185, відступило право вимоги за кредитним договором № 014/0040/74/68601 ОСОБА_2 .

В обгрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказує, що 02.03.2021 між новим кредитором ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 014/0040/74/68601/3 до кредитного договору № 014/0040/74/68601, за умовами якої заборгованість, що виникла по кредитному договору реструктурується шляхом зміни графіка погашення, а прострочена заборгованість є поточною, строк сплати якої не настав.

Також до заяви додано акт від 26.11.2021 про виконання зобов`язань за кредитом, укладений між кредитором в особі ОСОБА_2 та позичальником в особі ОСОБА_1 , відповідно до якого кредитор поза межами виконавчого провадження прийняв сплату поточної заборгованості від позичальника, шляхом перерахування останнім на рахунок кредитора в ПАТ «Райффайзен банк Аваль» суми поточної заборгованості за кредитним договором у розмірі 247 309 грн. 65 коп. та судових витрат 2469 грн. 97 коп.

Відповідно до наданих копій квитанцій платник ОСОБА_1 перерахував на картку отримувача, яка належить ОСОБА_2 в ПАТ «Райффайзен банк Аваль» платежі в розмірі 50 000 грн.(квитанція № 112719411 від 06.11.2021), в розмірі 50 000 грн. (квитанція № 113027969 від 08.11.2021), в розмірі 50 000 грн. (квитанція № 114270667 від 16.11.2021) та в розмірі 100 000 грн. (квитанція №115613082 від 24.11.2021) (а.с.6-8).

Також на запит суду відділ примусового виконання рішень УЗПВР у Полтавській області направив пояснення, в яких вказав, що на виконання у відділі перебувало виконавче провадження № 46209028 з примусового виконання виконавчого листа № 529/811/13 від 15.10.2013. В подальшому від представника стягувача надійшла заява про повернення виконавчого документа без виконання. У зв`язку з чим, 07.12.2021 у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. За період перебування вказаного виконавчого документа на виконанні заборгованість боржником не погашалась.

Проте, суд вважає доводи викладені у заяві та додаткових поясненнях необгрунтованими з наступних підстав.

В силу ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року звернуто увагу судів, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Усі подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із матеріалів справи, боржником сплачено новому кредитору ОСОБА_2 у добровільному порядку на протязі листопада 2021 року грошові кошти в сумі 250 000 грн.

На момент подачі даної заяви на виконанні у відділі примусового виконання рішень перебувало відкрите виконавче провадження № 46209028, проте 07.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану Павлюк Н.В. на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону «Про виконавче провадження» (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Суд звертає увагу, що виконавче провадження підлягає закінченню з підстав, визначених ст..39 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема і у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, виконання в повному обсязі визначеного судовим рішенням обов`язку в ході виконавчого провадження є самостійною підставою для закінчення такого виконавчого провадження.

У такому випадку немає необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Отже, в разі виконання своїх зобов`язань боржником перед кредитором, виконавче провадження повинно бути закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Підтвердження того, що заборгованість по виконавчому провадженню відсутня в матеріалах справи немає.

Доводи заявника викладені у додаткових поясненнях з приводу можливого подальшого стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості, що призведе до подвійного виконання рішення є тільки припущеннями, тому не є підставою для задоволення заяви.

Враховуючи викладене та те, що заявником не надані докази щодо наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів № 529/811/13-ц, виданих на підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.08.2013 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 247 309 грн. 65 коп. та судових витрат, такими, що не підлягають виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 25.01.2022

Головуюча: Л.Є. Петренко