ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1279/21Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/1/22 Доповідач - Дикун С.І.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2022 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Дикун С.І.
суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,
за участі секретаря - Стецюк М.А.
представника позивача ОСОБА_1
- адвоката Осіва П.В.
розглянув заяву адвоката Осіва Павла Володимировича представника позивача Євсієнка Віталія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, -
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 908.00 гривень.
Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Осіва Павла Володимировича про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат на правничу допомогу.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Осів Павло Володимирович, на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2021 року та на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року задоволено частково.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2021 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду вказівку суду, що документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять .

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільськох області від 17 вересня 2021 року скасовано, та ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Публічного аціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 454 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

До закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції 30 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Осів П.В. звернувся до Тернопільського апеляційного суду із заявою про компенсацію позивачу витрат на професійну правничу допомогу, понесених в апеляційному суді у сумі 20000 грн.

Обґрунтовуючи заяву, адвокат Осів П.В. посилається на те, що позивач у справі ОСОБА_1 за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції понесе витрати у розмірі 20000 грн., про що також було зазначено в апеляційній скарзі, докази понесення таких витрат будуть подані в строки, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України.

03 грудня 2021 року до Тернопільського апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Осіва П.В. про приєднання доказів про понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції копії акту прийому-передачі наданих правничих послуг від 01.12.2021 року у сумі 20000 грн. та докази надсилання відповідачу та третій особі вказаних документів.

Під час розгляду справи в апеляційному суді адвокат Осів П.В. підтримав заяву.

Інші учасники справи, будучи належно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає неявку учасників справи у судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката Осіва П.В., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне - процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як передбачено ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадку надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір судових витрат встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивача 30 листопада 2021 року до закінчення судових дебатів подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та 3 грудня 2021 року подав клопотання про приєднання доказів на правничу допомогу, а саме, копію акту прийому-передачі наданих правничих послуг від 01.12.2021 року та докази надсилання відповідачу та третій особі наданих документів.

Із поданого акту прийому-передачі наданих правничих послуг до Договору №19/05 від 19 травня 2021 року про надання правничої допомоги вбачається, що при визначенні розміру оплати на правничу допомогу сторони керуються п.3.2 Договору , відповідно до якого за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції Клієнт виплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 20000 грн.

Сторонами Договору підписано Акт прийому-передачі наданих правничих послуг від 01.12.2021 року на суму 20000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до судових дебатів було подано заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, у якій зазначалося, що позивач понесе витрати на отримання професійної правничої допомоги в сумі 20000 гривень. Докази про надання правничої допомоги, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, були надані 3 грудня 2021 року, тобто протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, про що до закінчення судових дебатів була зроблена відповідна заява.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), їх співмірності із задоволеними вимогами, та пропорційності відносно задоволених вимог (вимоги апеляційної скарги фактично були задоволені частково, зокрема, із заявлених до стягнення 40000 грн витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, апеляційним судом було зменшено розмір відшкодування та стягнуто на користь позивача 20000 грн. таких витрат), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З урахуванням критеріїв співмірності, пропорційності із задоволеними вимогами апеляційних скарг у суді апеляційної інстанції, складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, із зазначених представником позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. до стягнення підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

За таких обставин належить ухвалити додаткову постанову про стягнення з АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст.141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Осів Павло Володимирович, про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Публічного аціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (юридична адреса: вул.Грушевського,1Д, м.Київ, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 жит. АДРЕСА_1 ) 10000 грн. (десять тисяч грн.) судових витрат за надання професійної правничої допомоги за розгляд справи в апеляційному суді.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 січня 2022 року о 17 год.

Головуючий С.І. Дикун

Судді: Т.С. Парандюк

Н.М. Храпак