Дата документу 11.01.2022 Справа № 336/2558/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/305/22 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Є.У.№ 336/2558/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименко Романа Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за №2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором «Р29.275.70451 від 29.11.2016 на суму 45 113,05 грн. Стягнуто з ТОВ ФК`Аланд» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1345, 80 грн.

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 12 022 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Судове рішення мотивовано тим, що докази витрат на правничу допомогу надані позивачем після розгляду справи по суті поза межами встановлених ЦПК строків. На думку суду відсутні підстави для стягнення гонорару адвоката за ведення справи, оскільки справа розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, представник позивача не брав участі у судовому засіданні.

Не погоджуючись з рішенням, судуОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, заяву задовольнити, стягнути понесені судові витрати по справі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин. Так при зверненні до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 зазначив попередній розрахунок понесених ним судових витрат. Рішення у справі було ухвалено 13.05.2021 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Про наявність рішення представник ОСОБА_1 адвокат Працевитий Г.О. дізнався лише 16.08.2021, а тому 20.08.2021 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення та клопотанням про поновлення строку для звернення до суду із відповідною заявою. Окрім заяви про ухвалення додаткового рішення представником ОСОБА_1 були долучені копії ордера адвоката, договору про надання правової допомоги, додаткової угоди, акту виконаних робіт та рахунку. Вказані документи не були надані під час розгляду справи по суті, оскільки справа розглядалася без виклику сторін, тому апелянт вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог норм процесуального права відмовив у задоволені його заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

При звернені до суду першої інстанції ОСОБА_1 заявив про намір стягнення з відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 12022,00 грн. (а.с.7,8,13-15) та надав попередній розрахунок таких витрат.

Справу по суті розглянуто судом без виклику сторін у порядку спрощеного провадження.

Відмовляючи у стягненні судових витрат за надання правничої допомоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк надання доказів понесення витрат на правничу допомогу, справу розглянуто без виклику сторін, а тому відсутні підстави для стягнення гонорару.

Проте, за положенням ч.8 ст.141 ЦПРК України наслідком пропуску строку надання відповідних доказів є залишення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу без розгляду, а не відмова у її задоволенні.

За наявності всіх належних та допустимих доказів, які підтверджують понесені стороною витрати на правничу допомогу, розгляд справи без виклику сторін в порядку спрощеного провадження не є достатньою підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат вирішується тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2021 в апеляційному порядку не оскаржувалось, тому заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення має бути вирішена саме Шевченківським районним судом м.Запоріжжя.

На підставі викладеного та у відповідності статті 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення по суті заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст.374,379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська