Справа № 203/3254/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фєдосєєва Вікторія Олександрівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона постійно проживала однією сім?єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 15.06.2010 року, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного, були пов`язані спільним побутом. До державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу не звертались, оскільки не мали спільних дітей та вважали, що можна не реєструвати шлюб. Разом із ОСОБА_3 вони більше десяти років мешкали в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , до дня його смерті. Останній був зареєстрований в цій квартирі з 1977 року. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від03.06.2021 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що нею не було надано документів, що підтверджують факт проживання із спадкодавцем однією сім?єю більше п`яти років. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд встановити факт її проживання разом із ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 11.11.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач за неодноразовими викликами до суду явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив. Проте, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на те, що позивачкою не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про факт проживання із померлим спадкодавцем однією сім`єю, просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа за викликами до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, пояснень по суті справи не надала.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25.01.1977 року та по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №2955.

04.02.2021 року ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Федосєєвої В.О. було подано заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса від 03.06.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 в зв`язку із відсутністю встановлення юридичного факту сумісного проживання.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтями 1261-1265 ЦК України встановлено, що:

-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України);

-у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України);

-у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України);

-у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України);

-у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст.1265 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Як роз`яснено в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім?єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитись на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім?єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право мають також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім?єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України.

В п.23 зазначеної вище постанови роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що позивачці постановою приватного нотаріуса від 03.06.2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 в зв`язку із відсутністю встановлення юридичного факту сумісного проживання, а також, що встановлення цього факту має для позивачки юридичне значення, оскільки може підтвердити її право на спадкування у відповідності до ст.1264 ЦК України, суд приходить до висновку про обрання позивачкою належного та ефективного способу захисту.

Також суд враховує, що з досліджених матеріалів спадкової справи та під час судового розгляду не вбачається та не встановлено наявності інших спадкоємців за законом. Заповіт ОСОБА_3 за життя не складався. Тому позивачкою пред`явлено позов до належного відповідача - територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог, суд враховує, позивачка у встановлені законом строки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

З наявних у матеріалах справи витягів з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що в період, у який згідно доводів позовної заяви позивачка проживала разом із ОСОБА_3 однією сім?єю без реєстрації шлюбу, останні у зареєстрованих шлюбах не перебували.

Позивачка з 22.11.1992 року є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначила остання, після знайомства з ОСОБА_3 , вона переїхала проживати до нього за адресою: АДРЕСА_1 , а в квартирі за місцем її реєстрації мешкає донька зі своєю сім?єю.

Вказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка донька позивачки - ОСОБА_5 , яка також підтвердила, що її мати разом із ОСОБА_3 почали разом мешкати приблизно з липня 2010 року. Проживали як чоловіка та дружина, вели спільне господарство та бюджет, разом відпочивали та відмічали свята. ОСОБА_3 відносився до неї (свідка), як до рідної доньки, відносини з ним були дуже теплі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 зазначила, що була сусідкою ОСОБА_3 та проживала в сусідній квартирі АДРЕСА_3 . Приблизно в 2012-2013 роках бачила позивачку, яка мешкала в квартирі ОСОБА_3 , сама відкривала та закривала цю квартиру, приходила з сумками. Виходячи із того, що вона бачила, вважає, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були шлюбні відносини.

Свідок ОСОБА_7 в своїх показах зазначила, що знає сім`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 2012 року. ОСОБА_3 був репетитором по історії у її доньки та готував її на протязі року. З цього часу, вона стала більш тісно спілкуватись з цією родиною. Зайняття проходили за місцем мешкання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 . Займався він з донькою три рази на тиждень. Забирала вона доньку о 20 г. або 20-30 г. Двері відчиняла ОСОБА_1 , запрошувала до квартири, якщо заняття ще не скінчились. Крім того, ОСОБА_1 готувала її сина до 1-го класу. Разом з нею вигулювали собак у одному дворі. Також вона поздоровляла ОСОБА_3 та його 90-річчя, на якому останній казав про ОСОБА_1 , що якщо б не моя жінка, її турбота та догляд, я б давно помер. Знає, що ОСОБА_3 помер у 2-й лікарні. ОСОБА_1 телефонувала їй та повідомляла про смерть останнього. Похованням ОСОБА_3 займалась ОСОБА_1 та її донька. ОСОБА_1 давала їй поминальні пакетики. Вона приходила до ОСОБА_1 на дев`ять днів та вони разом дивились фотографії її спільного з ОСОБА_3 життя. На теперішній час ОСОБА_1 продовжує мешкати в квартирі АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що знає позивачку з серпня 1979 року, оскільки разом працювали у школі. ОСОБА_3 знає з 90-х років, а з 2002 року співпрацював з останнім. В 2010 році коли зателефонувавши ОСОБА_3 трубку взяла ОСОБА_1 , дізнався про те, що останні мешкають разом. В подальшому неодноразово їх бачив разом на виставах, які також відвідував. Останні були разом на засіданні вченої ради з нагоди 100-річчя ДНУ, а також на інших виробничих та ювілейних заходах. Був на 90-річчі ОСОБА_3 в нього вдома, де ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виглядали як подружня пара. Останні разом відпочивали, зокрема, у м.Трускавці, звідки дзвонили йому та поздоровляли з днем народження. Після погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 , позивачка постійно піклувалась про нього. Після смерті ОСОБА_3 в лікарні, він був на прощальній церемонії з ним. Позивачка та її донька також були присутні.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 зазначила, що знає ОСОБА_1 з 1973 року, коли вона поступила вчитись. ОСОБА_3 також знає з 1973 року, оскільки він був викладачем в педагогічному училищі. Також навчала доньку ОСОБА_1 . Знає ОСОБА_1 , як вчительку в школі №9. Зв`язки давні. Бачились з нею у дворі будинку, інколи була в них гостях. ОСОБА_3 дуже подобався ОСОБА_1 ще в студентські роки, по що остання їй казала. Підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мешкали разом на протязі близько 11 років. Будучі також медсестрою, вона за запрошенням ОСОБА_1 приходила ставити ОСОБА_3 уколи під час його хвороби. Була на похоронах ОСОБА_3 , похованням якого займалась ОСОБА_1 .

Аналізуючи покази вказаних свідків, суд враховує, що останні не протирічать один одному, узгоджуються між собою та з дослідженими судом матеріалами справи.

Так, суд враховує наявні у позивачки та надані до позовної заяви документи на ім`я ОСОБА_3 (пенсійне посвідчення, посвідчення учасника війни); рахунок-замовлення щодо ритуальних послуг, договір про перевезення до місця кремації, довідка про причини смерті, свідоцтва про смерть, які підтверджують той факт, що похованням ОСОБА_3 та реєстрацією факту смерті займалась позивачка та її донька.

З долученого до позову договору поставки води у заставній тарі від 27.02.2014 року вбачається, що останній укладався зі сторони покупця ОСОБА_1 на поставку води за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання з ОСОБА_3 .

Також від імені позивачки, як замовника укладався договір підряду на виготовлення та монтаж меблі від 10.02.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 .

04.05.2011 року ОСОБА_1 із ТОВ «Фрегат» було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг, з зазначенням в договорі адреси підключення: АДРЕСА_1 .

Факт ведення спільного господарства та спільного бюджету також підтверджується представленою позивачкою книжкою спільних витрат з сімейного бюджету, в якому відображено витрати на придбання продуктів харчування та іншого майна, інші побутові потреби та відпочинок, датовані починаючи з липня 2010 року.

Крім того, позивачкою надано спільні з ОСОБА_3 фотознімки, відеозапис з нагоди 55-річчя ОСОБА_1 , з якого вбачається, зокрема, що останні разом танцювали, сиділи поруч за столом та у своєму виступі ОСОБА_3 відзивався про ОСОБА_1 як свою дружину та саму близьку людину.

З урахуванням наведеного, судом визнаються належними, достатніми та допустимими показання свідків та письмові докази, які беззаперечно підтверджують факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім?єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з липня 2010 року та по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зв`язку з цим, суд вважає обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенні позовні вимоги та слід встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім?єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи підстави та предмет позову, а також, що позивачкою не ставилось питання про розподіл судових витрат, понесені позивачкою по справі судові витрати у вигляді сплати судового збору, слід покласти на останню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1217,1261-1265,1268-1270 ЦК України, ст.ст.2-5,10-13,76-82,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фєдосєєва Вікторія Олександрівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім?єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Понесені позивачкою по справі судові витрати покласти на останню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 січня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак