Провадження № 2/750/107/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2022 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
суддіСупруна О.П.,
секретар Олефіренко Е.О.,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівський міський центр соціальних служб, ОСОБА_3 ,
04 жовтня 2021 року Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення останнього батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з відповідача аліментів на користь малолітнього ОСОБА_1 з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач - ОСОБА_2 був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2013 і знаходився в місцях позбавлення волі, звідки звільнився у вересні 2020 року, а свого батьківського обов`язку не виконує, не приділяє вихованню сина достатньої уваги, не цікавиться його навчанням та не утримує матеріально. Неповнолітня дитина відповідача перебуває під опікою ОСОБА_3 . Відповідач не цікавиться дитиною, не надає жодних коштів, самовільно усунувся від виховання власного сина. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з нього аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді від 13.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
17.11.2021 підготовче засідання відкладене на 09.12.2021, у зв`язку з неявкою відповідача.
Ухвалою суду від 09.12.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.01.2022.
У судове засідання, призначене на 11.01.2022, сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщались у встановленому законом порядку. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подав, причин неявки суду не повідомив. Треті особи про причини неявки суду не повідомили.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України).
За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2018 у справі № 750/3744/18, яке набрало законної сили 03.07.2018, позбавлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; передано органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 для вирішення питання подальшої форми влаштування; зобов`язано Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради відкрити у відділенні Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» особистий рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду; стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.04.2018 і до досягнення дітьми повноліття; стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 409 гривень 60 копійок (а.с. 5-8).

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2013 у справі № 750/7409/13-к, який набрав законної сили 05.10.2013, призначено покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Як убачається з рішення виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 145 від 09.07.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9).

Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 302 від 10.12.2018 опікуном над ОСОБА_1 призначено ОСОБА_3 (а.с. 10).

Як убачається з листа Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29 Чернігівської міської ради Чернігівської області № 45 від 06.07.2021 вихованням ОСОБА_1 займається опікун - ОСОБА_3 . Батько дитини за навчальний рік жодного разу не був у школі, не приділяє вихованню сина достатньої уваги, не цікавиться його навчанням, не утримує матеріально, жодного разу не відвідував батьківські збори, не підтримує зв`язок з класним керівником (а.с. 12).

З листа Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка Чернігівської міської ради» № 01-12/772 від 29.06.2021 убачається, що догляд за станом здоров`я здійснює опікун - ОСОБА_3 . Батько дитини за медичними консультаціями не звертався, на профілактичні огляди сина не приводив (а.с. 11).

Позивач у позовній заяві стверджує, що батько дитини, ОСОБА_2 , після звільнення з місць позбавлення волі (у вересні 2020 року) не звернувся до виконавчого органу міської ради із заявою про повернення йому дитини для подальшого виховання.

Висновком виконавчого комітету Чернігівської міської ради визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктом 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пункту 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини.

Враховуючи вищезазначені нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом України, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина ОСОБА_1 , адже він після звільнення з місць позбавлення волі не звернувся до виконавчого органу міської ради з приводу того, щоб забрати на виховання та спільне проживання свого сина, не створив належних умов для розвитку дитини, не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, не виконує своїх батьківських обов`язків з його утримання та виховання. Таке байдуже ставлення ОСОБА_2 до своєї дитини судом розцінюється як самоусунення від участі у житті власної дитини.

Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_1 .

З іншої сторони відповідачем не надано доказів, що спростовують зазначені обставини.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

На підставі положення частини третьої статті 166 СК України, відповідно до якого при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, доцільно вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений у частині другій статті 51 Конституції України, статті 180 СК України.

У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України).

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку утримання малолітньої дитини судом не встановлено.

Оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не виконує у відношенні свого малолітнього сина ОСОБА_1 передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з його утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини.

Підстав для зобов`язання позивача відкрити особистий рахунок суд не вбачає, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2018 у справі № 750/3744/18 зобов`язано Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради відкрити у відділенні Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» особистий рахунок ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини майнового і сімейного стану відповідача та бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 70 відсотків доходу цієї особи.

Враховуючи, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на утримання його дитини аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Окрім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі статтею 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Таким чином, при розгляді зазначеної справи об`єктом справляння судового збору є вимога про позбавлення батьківських прав та вимога про стягнення аліментів.

Відповідно до положення статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» у сумі 908,00 грн.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, тому з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 816,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 04 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1816,00 грн (одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок) судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа: Чернігівський міський центр соціальних служб, місцезнаходження: вул. Хлібопекарська, 24-А, м. Чернігів, .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Суддя