Справа № 127/8484/21
Провадження № 2/127/1495/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участі: секретаря Горденко Г.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Позов мотивований тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200735605 від 27 липня 2020 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_1 .

14 жовтня 2020 року о 02 год. 42 хв. в м. Вінниці по вул. Лебединського, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом ««Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, не вибрав безпечну швидкість, не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого відбувся занос автомобіля з подальшим зіткнення із транспортним засобом марки «Mersedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, після чого допустив зіткнення з парканом організації «ТОВМЕД» у зв`язку з чим, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками та пошкоджено майно.

Крім того, ОСОБА_3 після вчинення зіткнення, залишив місце ДТП до якого був причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року в справі №127/23346/20 визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави, а також стягнуто ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

20 жовтня 2020 року водій транспортного засобу «Mercedes-Benz 308D» ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Згідно заяви від 17 листопада 2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» узгодило з потерпілою особою ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 122 000,00 грн.

Факт дорожньо-транспортної пригоди 14 жовтня 2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 2067871-1 від 19 листопада 2020 року, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на корить потерпілої особи в сумі 122 000,00 грн.

Позивач зазначає, що на підставі понесених витрат, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме в розмірі 122 000,00 грн.

22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 22/12/2020 про відступлення прав вимоги відповідно до умов якого, ФОП ОСОБА_2 отримала право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200735605 від 27 травня 2020 року.

15 січня 2021 року відповідачу було надіслано вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак дана вимога відповідачем була проігнорована. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, та просити стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 122 000,00 грн., судовий збір в розмірі 1 220,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22 848,80 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду.

14 червня 2021 року на адресу суду відповідачем надано відзив на позов, в якому останній заперечував щодо задоволення позову, зазначаючи, що документи, які надані позивачем напідтвердження заподіяної матеріальної шкоди, а саме протокол технічного огляду від 27 жовтня 2020 року, ремонтна калькуляція №2067871 від 17 листопада 2020 року, розрахунок коефіцієнта фізичного зносу ДТЗ та лист експерта-оцінювача від 20 листопада 2020 року про явку ОСОБА_5 на огляд пошкодженого колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є не належними доказами підтвердження розміру завданого збитку за відсутності висновків авто-товарознавчої експертизи з огляду на те, що згідно протоколу технічного огляду пошкодженого автомобіля від 27 жовтня 2020 року відсутні відомості про технічний стан автомобіля (корозійні пошкодження, пошкодження лако-фарбового покриття, сліди минулих аварій та інше), що впливає на ринкову вартість автомобіля. Відповідно до методики проведення авто-товарознавчої експертизи відсотки зниження вартості автомобіля може досягти до 50%.

По наслідках огляду не вказаний пробіг автомобіля за фактичним пошкодженням АКБ для визначення пробігу, що впливає на процент зниження ринкової вартості автомобіля. Відповідно до методики проведення авто-товарознавчої експертизи відсоток зниження вартості автомобіля може досягти до 10%.

По протоколу технічного огляду не зазначено даних про запрошення та повідомлення про огляд ОСОБА_3 .

По матеріалах огляду відсутні дані про проведення фотографування пошкодженого автомобіля, а наявні ксерокопії фотознімків надані без деталізації фактичних пошкоджень.

Крім того, відповідач зазначає, що в ремонтній калькуляції зазначені запасні частини №2085 рама дверей ПЛВЗБ вартістю 16717,90 грн., №2227 А-стояк ЛВТ вартістю 10386,00 грн., №2245 з`єднання Л вартістю 2315,20 грн., №4251 панель підлоги П вартістю 19552,35 грн. не знаходять свого підтвердження в протоколі технічного огляду пошкоджень від 27 жовтня 2020 року.

Також, відсутні відомості, з яких джерел бралась ринкова вартість автомобіля та якого автомобіля, так як за протоколом технічного огляду КТЗ зазначено «фургон» та до ремонтної калькуляції зазначено - «КТЗ шасі з кабіною».

Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ зазначено процент додаткового зменшення/збільшення вартості Дз 10% за відсутністю будь-яких відомостей їх походження.

Крім того, на думку відповідача, викликають сумніви у вартості залишків даного автомобіля на суму 71 318,60 грн. при ринковій його вартості 202 967,78 грн.( 71318,60:202967,78x100=35%) за фактом того, що двигун, ходова частина, рама та інші складові залишились не пошкодженими.

На думку відповідача, викладені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення даного позову. Крім того, відповідач вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, позивач не довів неминучість понесених таких витрат та обґрунтованість понесених ним витрат.

05 липня 2021 року на адресу суду позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній звертав увагу на обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а також судових витрат пов`язаних з підготовкою позовної заяви та розглядом даної справи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2021 року призначено у справі судово-автотоварознавчу експертизу та на час її виконання, зупинено провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року провадження у справі поновлено.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Мазуренко С.С. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання. Заяв та клопотань до суду не надали.

Представник відповідача адвокат Станкевич М.Г.в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив позов задовольнити частково, а саме не заперечував щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків в порядку регресу у розмірі 118 176,76 грн. В частині інших вимог, просив відмовити в зв`язку із їх необгрунтованістю та недоведеністю.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 27 липня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» - як страховиком та ОСОБА_3 - як страхувальником, укладено договір (поліс) № 200735605 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно Полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача страхові суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн.

14 жовтня 2020 року о 02 год. 42 хв. в м. Вінниці по вул. Лебединського, 7, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом "Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, не вибрав безпечну швидкість, не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого відбувся занос автомобіля з подальшим зіткнення з транспортним засобом марки «Mersedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, після чого допустив зіткнення з парканом організації «ТОВМЕД», у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками та пошкоджено майно, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 залишив місце ДТП до якого був причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

На місці ДТП працівниками патрульної поліції складено адміністративні матеріали відносно водія ОСОБА_3 , які в подальшому передано до суду задля вирішення питання притягнення її до адміністративної відповідальності.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року в справі №127/23346/20 визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави, а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. Постанова набрала законної сили 17 листопада 2020 року.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

20 жовтня 2020 року власник транспортного засобу «Mercedes-Benz 308D» ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявами про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП.

27 жовтня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_6 » складено протокол технічного огляду транспортного засобу, відповідно до якого проведений огляд пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz 308D» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ складеного спеціалістом сектору експертиз Департаменту врегулювання моторних ризиків ОСОБА_7 слідує, що ринкова вартість дослідженого ДТЗ, визначена п. 1.2 складає 202 967,78 грн.

У відповідності до складеної 17 листопада 2020 року ремонтної калькуляції, відновлювальний ремонт з ПДВ автомобіля «Mercedes-Benz 308D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 359 632, 66 грн.

З урахуванням зносу деталей, що замінюються, умови Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № № 200735605 від 27 липня 2020 року та франшизу в розмірі 2600 грн. страховиком визначено до сплати та сплачено на користь ОСОБА_4 , якому належить пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Mercedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхове відшкодування в сумі 122 000,00 грн. на підставі складеного страхового акту № 2067871-1 та заяви про страхове відшкодування, що вбачається з розрахунку страхового відшкодування та платіжного доручення №33988 від 19 листопада 2020 року.

Таким чином, сума страхового відшкодування, яка була відшкодована ПрАТ «СК «ВУСО» за страховим випадком, що настав 14 жовтня 2020 року о 02 год. 42 хв. в АДРЕСА_1 , за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200735605 від 27 липня 2020 року становить 122 000,00 грн.

22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги №22/12/2020, згідно умов якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступило право вимоги ФОП " ОСОБА_2 " на відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодуванні за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200735605 від 27 липня 2020 року, укладеним з ОСОБА_3

27 грудня 2020 року ФОП " ОСОБА_2 " надіслано ОСОБА_3 акт (вимогу) № 2067871-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак доказів отримання останнім даної вимоги, до суду не надано.

З висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19 листопада 2021 року, № 5421/21-21 слідує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 27 жовтня 2020 року, складає 206 192,61 грн. в тому числі ПДВ. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, станом на дату проведення експертизи, складає 78 366,67 грн.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно п.п. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

З наданої постанови Вінницького міського суду Вінницької області суду від 04 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП вбачається, що після скоєння ДТП ОСОБА_3 самовільно залишив місце ДТП, до якої він був причетний, внаслідок чого останнього також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Тобто факт залишення місця ДТП водієм забезпеченого транспортного засобу є доведеним у постанові від 04 листопада 2020 року та доказуванню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджено, що власник автомобіля «Mercedes-Benz 308D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявами про виплату страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту № 200735605 від 27 липня 2020 року, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 122 000 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Так, відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням того, що ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі договору про відступлення правив вимоги №22/12/2020 відступило новому кредитору ФОП " ОСОБА_2 " право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору за договорами страхування, ФОП " ОСОБА_2 " отримала право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за вищевказаним договором страхування.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, яка сталася з вини водія ОСОБА_3 , була спричинена матеріальна шкода, яка відшкодована ПрАТ «СК «ВУСО», правонаступником якого щодо вимог за Договором про відступлення права вимоги №№22/12/2020 від 22 грудня 2020 року є позивач по справі.

Отже, позивач відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право зворотної (регресної) вимоги до відповідача, оскільки саме він визнаний винуватим в даному ДТП, та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, залишив місце пригоди.

Що стосується розміру завданих збитків в порядку регресу, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19 листопада 2021 року, № 5421/21-21вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 206 192,61 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, складає 78 366, 67 грн. Отже, матеріальна шкода складає 127 825,94 грн. (206 192,61-78 366,67).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, матеріальний збиток складає 202 967,78 грн. та залишкова вартість пошкодженого автомобіля складає 71318,60 грн. Тобто, матеріальна шкода складає 131 649,18 грн. (202 967,78 -71318,60).

Різниця між матеріальною шкодою за судовою експертизою та розрахунком суми страхового відшкодування становить 3823,24 грн. (131 649,18-127 825,94).

Таким чином, сума збитку, яка підлягає відшкодуванню зі сторони ОСОБА_3 становить 118 176,76 грн. (122 000 -3823,24).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдані збитки в порядку регресу в розмірі 118 176,76 грн.

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд дійшов до висновку про відмову в задоволені вимог в цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із квитанцій до прибуткового касового ордера від 22 березня 2021 року адвокату Мазуренко С.С. виплачено гонорар за надану професійну правничу допомогу позивачем ФОП " ОСОБА_2 " в сумі 22 848,80 грн.

Згідно акту приймання-передачі (правової) правничої допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 23 грудня 2020 року, адвокатом Мазуренко С.С. були виконані наступні роботи (надані такі послуги): вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції, підготовка та направлення адвокатських запитів до поліції, суду, СТО, експертна установа, МТСБ; підготовка та написання позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви; підготовка заяв та клопотань до суду та представництво інтересів позивача у суді першої інстанції.

Адвокатом Мазуренко С.С. надано договір про надання правової допомоги позивачу № 7 від 23 грудня 2020 року з додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги в якому зазначено перелік виконаних них робіт та ціну на наданні послуги.

Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, представником позивача не надано суду розрахунок понесених витрат на правничу допомогу та розумність їхнього розміру у зв`язку з чим не зрозуміло з чого виходив адвокат під час визначення розміру тієї чи іншої послуги. Отже, представником позивача не було доведено обґрунтованість розміру витрат за наданні послуги та їх співмірність відповідно до складності справи, оскільки спір відноситься до категорії справ незначної складності, отже підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи.

За таких обставин, вимога представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 182,00 грн (пропорційно задоволеним вимогам).

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 11, 512, 514, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 89, 137, 141, 247, 244, 258-259, 209, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 118 176 (сто вісімнадцять тисяч сто сімдесят шість) гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 1 182 гривні 00 копійок.

В частині інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2022 року.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: