Провадження № 2/638/863/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання позивача-Поволяєвої О.В., -Варданян К.Г, - Даниленка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про призначення експертизи, про витребування доказів та про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець Іван Олександрович про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» (далі ПАТ «Банк Золоті Ворота»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт»), треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець Іван Олександрович про визнання договору недійсним, в якому просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 21 вересня 2017 року, укладений між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», витребувати у ПАТ «Банк Золоті Ворота» копії кредитної справи ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору № 14 від 16 січня 2007 року, зобов`язати представника відповідача надати оригінали цих документів для огляду суду та позивачу у судовому засіданні, витребувати у ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» документи, на підставі яких було оформлено договір про відступлення права вимоги від 21 вересня 2017 року, укладений між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

На підставі наказу голови суду № 02-03/28 від 03 березня 2021 року про відрахування зі штату судді ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю, 15 березня 2021 року було проведено повторний автоматичний розподіл справи № 638/13405/18 та 16 березня 2021 року вказану справу передано на розгляд судді Поволяєвої О.В.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

03 серпня 2021 року ОСОБА_1 подано до суду клопотання про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання: Чи відповідає реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором № 14 від 16 січня 2007 року (далі кредитний договір) та додаткових угод, відповідно умов якого ОСОБА_2 отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, відповідно до умов, викладених на момент укладення кредитного договору та укладання додаткових угод про внесення змін до кредитного договору? Який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж, в тому числі за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами, відповідно до умов, зазначених на момент укладення кредитного договору та додаткових угод до нього? Чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення з надання та погашення кредиту за кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору?

Представники відповідачів та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

В судовому засідання, призначеному на 10 січня 2022 року, ОСОБА_1 клопотання підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в клопотанні.

Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно із ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмету доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Предмет доказування - це коло обставин, які належить установити по конкретній справі і які необхідні для правильного вирішення справи по суті, тобто ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

При цьому суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Виходячи із того, що саме на позивача покладається обов`язок обґрунтувати позов, тобто навести ті обставини, які на його думку свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог (підстави позову), суд при визначенні предмету доказування керується, зокрема підставами позову.

Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а іншими обставинами, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору. При цьому обставини, які не мають значення для вирішення справи по суті, не підлягають доказуванню сторонами та встановленню судом.

За практикою призначення судової експертизи недопустими є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Призначаючи експертизу по справі, суд може зважати на предмет спору, однак при визначенні підстав для призначення експертизи суд повинен керуватися предметом доказування.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17).

Як було зазначено вище позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 21 вересня 2017 року, укладений між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

Предметом спору сторін є вирішення вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, а питання, зазначені позивачем в клопотанні про призначення експертизи, виходять за межі предмету спору, оскільки будь-яких вимог про визнання кредитних договорів недійсними позивачем не заявлено.

Зважаючи на те, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, а недійсність кредитних договорів не є предметом доказування у цій справі, суд відмовляє у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Стосовно заявленого ОСОБА_1 в судовому засіданні та в позові клопотання про витребування у ПАТ «Банк Золоті Ворота» копії кредитної справи ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору № 14 від 16 січня 2007 року, зобов`язання представника відповідача надати оригінали цих документів для огляду суду та позивачу у судовому засіданні, витребування у ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» документів, на підставі яких було оформлено договір про відступлення права вимоги від 21 вересня 2017 року, укладений між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», то суд відмовляє у його задоволені з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів не містить даних щодо вжиті позивачем заходи для отримання доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання доказів.

Стосовно заявленого ОСОБА_1 клопотання про застосування до ПАТ «Банк Золоті Ворота» заходів процесуального примусу, то суд відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Аналіз ч. 2 ст. 44 ЦПК України свідчить, що встановлений нею перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Необхідною умовою для застосування заходів процесуального примусу є належне повідомлення особи про наявність ухвали про витребування доказів, та неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про передчасність заявленого клопотання, оскільки зі змісту ч.1 ст. 146 ЦПК України вбачається, що такий вид заходу процесуального примусу, як тимчасове вилучення доказів для дослідження судом може бути застосовано у разі неподання доказів, що витребувані судом. Зважаючи на те, що судом не було постановлено ухвалу про тимчасове вилучення доказів, підстави вважати що ПАТ «Банк Золоті Ворота» зловживає процесуальними правами та не виконує обов`язки щодо надання доказів відсутні. Зазначені вище умови, що є необхідними для застосування заходів процесуального примусу, відсутні.

Зважаючи на зазначене вище, керуючись ст.ст. 12, 13, 44, 76, 77, 78, 81, 83, 84, 89, 103, 105, ст. 116, 143, 146, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець Іван Олександрович про визнання договору недійсним - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець Іван Олександрович про визнання договору недійсним відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець Іван Олександрович про визнання договору недійсним - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 17 січня 2022 року.

Суддя О.В. Поволяєва