22-ц/804/283/22
264/5075/19

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11 січня 2022 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 264/5075/19
Номер провадження 22-ц/804/283/22
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю., Мальцевої Є.Є.
за участю секретаря: Грішко С.В.
учасники справи :
заінтересовані особи Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2021 року головуючого судді Штифорук О.В. зі складанням повного тексту судового рішення 03 вересня 2021 року по цивільній справі за скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,-
У травні 2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Науменко Д.Г., звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), мотивуючи вимоги тим, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 вересня 2020 року по справі №264/5075/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року та до повноліття дитини.
30 жовтня 2020 року на підставі вказаного рішення суду, видано виконавчий лист № 264/5075/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року та до повноліття дитини.
15 квітня 2021 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Крушеницькою В.А. розглянуто заяву за вх. № 9163 про примусове виконання виконавчого листа № 264/5075/19, на підставі чого, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року та до повноліття дитини.
15 квітня 2021 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Крушеницькою В.А. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого, заборгованість по аліментам ОСОБА_2 складає 82 002 грн за 21 місяць.
Станом на 24 травня 2021 року державним виконавцем не здійснено жодного заходу спрямованого на виконання вимог діючого законодавства, а також виконавче провадження № 65156457 передано від головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Крушеницькою В.А. до державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Вахнової Т.В. Боржником не здійснено жодного заходу направленого на погашення заборгованості зі сплати аліментів.
Просила зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахнову Т.В. винести вмотивовані постанови в рамках виконавчого провадження № 65156457 у відношенні ОСОБА_2 , а саме: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю,пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4 ) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.Зобов*язати державного виконавця винести повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників в рамках виконавчого провадження № 65156457 у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов*язати винести постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження № 65156457 у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Науменко Д.Г., на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахнової Т.В., та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.Визнано бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Вахнової Т.В. у виконавчому провадженні № 65156457 неправомірною; визнано бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Вахнової Т.В. стосовно винесення постанов в рамках виконавчого провадження № 65156457 у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; визнано бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Вахнової Т. В. стосовно винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників України в рамках виконавчого провадження № 65156457 у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Вахнової Т. В. стосовно винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження № 65156457 у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.Судові витрати,пов*язані з розглядом скарги, покласти на орган державної виконавчої служби.
В обґрунтування доводів скарги, зокрема, зазначено, що ОСОБА_2 не був обізнаний про зазначене судове рішення, проте щомісячно приймав участь в утримуванні своєї дитини. Після звернення до нього адвоката його колишньої дружини щодо врегулювання питання аліментів він отримав в Пенсійному фонді України довідку про нараховану заробітну плату (дохід) від 09 вересня 2021 року та надав йому, вказану довідку також було надано до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), де в подальшому, на підставі цієї довідки йому було нараховано заборгованість зі сплати аліментів, внаслідок чого він довідався, що є претензії зі сплати аліментів, які він і без рішень суду сплачував.
Про існування виконавчого провадження йому не було відомо, оскільки державний виконавець порушив ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що подана до суду скарга порушує лише його права, оскільки він, як боржник не знав про наявність виконавчого провадження та наявність претензій до нього з боку стягувача. Допущена державним виконавцем бездіяльність не є підставою для задоволення скарги стягувача, оскільки обов`язковою умовою для задоволення скарги має бути протиправна поведінка боржника, чого в цьому випадку не було. Розглядаючи подану до суду скаргу суд першої інстанції не лише не перевірив обставини справи, а вирішив питання про його права без його участі у справі.
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги,надав письмові пояснення ,а також розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 22 листопада 2021 року,де заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.95-101).
У судовому засіданні апеляційного суду представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) державний виконавець Вахнова Т.В. надала пояснення з приводу примусового виконання виконавчого провадження № 65156457.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Науменко Д.Г. не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання телефонограм, зареєстрованих в журналі телефонограм № НОМЕР_1 за №№2825, 2827 та шляхом отримання судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.77,79,89). Електронною поштою адвокатом Науменко Д.Г. до суду апеляційної інстанції надіслана заява про розгляд справи без участі представника заявника,в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2021 року просив відмовити (а.с. 92).
Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про день та час розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. Між тим, з урахуванням належного повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції не вбачає перешкод для розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованих осіб ОСОБА_2 та представника відділу державної виконавчої служби, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірну бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Вахнової Т.В. у виконавчому провадженні № 65156457 у відношенні ОСОБА_2 щодо не виконання вимог ч.ч.9,14 ст.71 Закону України « Про виконавче провадження» та зобов*язав державного виконавця виконати відповідні вимоги Закону України « Про виконавче провадження»,оскільки боржник допустив заборгованість зі сплати аліментів .
З такими висновками суду погодитись не можна з огляду на порушення судом норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, що призвело до неповного з*ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України і Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі "Хорнсбі проти Греції" ("Hornsby v. Greece") від 19.03.1997 (п. 40).
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.
Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено,що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.
Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси. Із урахуванням положень статті 11, частини третьої статті 169 та частини другої статті 386 ЦПК у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК, що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах.Відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку розгляду скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
В апеляційній скарзі заінтересована особа боржник по виконавчому провадженні скаржиться на те, що неповідомлення його про дату і час розгляду справи унеможливило врахування судом істотних обставин.
Статтею 450 ЦПК України визначено,що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитись відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення.
Як вбачається з досліджених матеріалів справи,зі скаргою на дії державного виконавця заявник стягувач по виконавчому провадженні ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Науменко Д.Г. звернувся до суду 27 травня 2021 року (а.с.1-4) .В судове засідання на 03 вересня 2021 року , коли було постановлене оскаржене судове рішення, інша сторона виконавчого провадження боржник ОСОБА_2 взагалі не викликався (а.с. 17-28) .Суд не обговорив питання щодо залучення до участі у справі інших учасників виконавчого провадження ,а саме боржника за виконавчим провадження ОСОБА_2 , прав і обов*язків якого безпосередньо стосується скарга .
Отже, заінтересована особа боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 , у порушення норм цивільного процесуального законодавства не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, був позбавлений права довести обставини, на які він посилається заперечуючи проти скарги, а відтак, судом було порушено його право на справедливий судовий розгляд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
На противагу цим положенням судом першої інстанції було ухвалено рішення без залучення до участі у справі та повідомлення заінтересованої особи ОСОБА_2 , що призвело до позбавлення його можливості заперечувати проти твердження заявника .
За таких обставин, рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає обов`язковому скасуванню.
Вирішуючи скаргу на дії державного виконавця по суті і ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
З досліджених матеріалів справи та забезпечених державним виконавцем для огляду матеріалів виконавчого провадження № 65156457 вбачається,що 15 квітня 2021 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) Крушеницькою В.А. відкрито виконавче провадження за заявою вх.№ 9163 про примусове виконання виконавчого листа № 264/5075/19 ,виданого 30 жовтня 2020 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області , про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року та до повноліття дитини (а.с.5-6).
27 травня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Науменко Д.Г., звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця,обґрунтовуючи бездіяльність державного виконавця,станом на 24 травня 2021 року відповідно до інформації про виконавче провадження (а.с.8-9), щодо не виконання вимог ч.9 ст.71 Закону України « Про виконавче провадження»,ч.14 ст.71 « Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 71 Закону України « Про виконавче провадження « порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником;3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;5) закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Частиною дев`ятою статті 71 Закону визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві: виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Зазначені постанови надсилаються сторонам виконавчого провадження для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Вказані постанови, в разі якщо вони не оскаржені сторонами протягом 10 днів згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону, направляються до виконання відповідними органами. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.
Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону передбачено стягнення з боржника і перерахування стягувачу суми штрафів за постановою виконавця у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів: 20 відсотків суми заборгованості, якщо ії сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за один рік; 30 відсотків суми заборгованості, якщо ії сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за два роки; 50 відсотків суми заборгованості, якщо ії сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за три роки.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Відповідно до ч.13 ст.71 Закону України « Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.
Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.
Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі-Інструкція № 512/5 в редакції чинній на момент спірних правовідносин ) .
Так,розділ XVI передбачає особливості виконання рішень про стягнення аліментів.Відповідно до вимог Інструкції № 512/5,п.п.4,5,6 : виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:звіту про здійснені відрахування та виплати;квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;заяв та (або) розписок стягувача;інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти.Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець:виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників;звертає стягнення на майно боржника;надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення таких постанов не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.
Постанова оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про дату пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та розмір суми заборгованості, яка утворилася після пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено,що виконавчий лист,який видано Іллічівським районним судом міста Маруполі Донецької області 30 жовтня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 щомісячно аліментів починаючи з 31 липня 2019 року , подано до примусового виконання та виконавче провадження № 65156457 відкрито 15 квітня 2021 ,головним державним виконавцем Крушеницькою В.А. обчислено розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з липня 2019 року по квітень 2021 року .

Визначення розміру заборгованості, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є саме порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності боржника. Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк для застосування обмежень, передбачених частиною дев`ятою статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 24.12.2020 (справа № 361/5729/18, провадження № 61-4310св19),а тому у суду не було правової підстави для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Науменко Д.Г.

Посилання ОСОБА_2 на неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження відхиляються судом апеляційної інстанції ,оскільки не є предметом даного спору. Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження , ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 28 вересня 2021 року ,відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у вересні 2021 року боржником сплачено 44 514,37 грн. та 22 листопада 2021 року 8507,07 грн. та станом на 22 листопада 2021 року заборгованість відсутня.

Щодо розподілу судових витрат,слід зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення скасовано,судові витрати,понесені ОСОБА_2 у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 454 грн підлягають стягненню з заявника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2021 року скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Науменко Денис Геннадійович, на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахнової Тетяни Валентинівни, та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ,ІПН НОМЕР_2 ,яка зареєстрована та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 . на користь ОСОБА_2 ,ІПН НОМЕР_3 ,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 судові витрати, понесені у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири ) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 14 січня 2022 року .

Судді: