Дата документу 11.01.2022 Справа № 333/811/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/811/16 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська О.Л.
Провадження № 22-ц/807/477/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням, вселення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням, вселення задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 .

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

Виділено у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 14,5 кв.м квартири АДРЕСА_1 , окремі підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, комору залишено у загальному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа.

В обґрунтування вимог зазначив, що у зв`язку із похилим віком та постійними хворобами він не зміг реалізувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2016 року в строки встановлені чинним законодавством для його пред`явлення до виконання.

Самостійно виконувати рішення суду відповідачі відмовляються, надали йому у користування замість виділеної рішенням суду кімнати місце в коридорі, поставивши там ліжко. На час звернення до суду не пускають його до квартири, забрали у нього всі наявні у нього документи, в тому числі й рішення суду та паспорт, банківську картку, з якої знімали кошти та витрачали їх на власний розсуд.

В червні 2021 року його відвідав брат, за допомогою якого він відновив частину документів та перевипустив банківську картку. Через здійснення відповідачами перешкод у вільному доступі до квартири, був змушений тимчасово переїхати до брата в смт.Кушугум.

Вважав причини пропущення строку для пред`явлення виконавчого документа поважними, оскільки в силу похилого віку та безпомічності не міг реалізувати рішення суду у термін трьох років по незалежним від нього причинам.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року заяву задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 333/811/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням, вселення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставну відмову суду відкласти судове засідання, розгляд заяви за її відсутності та відсутності її представника, що унеможливило подачу доказів, недоведеність поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, постанову державного виконавця від 05 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду, просила скасувати ухвалу суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості поважності причин його пропуску.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що в лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням, вселення,

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням, вселення задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 . Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . Виділено у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 14,5 кв.м квартири АДРЕСА_1 , окремі підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, комору залишено у загальному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2016 року визнано неподаною та повернуто.

26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 отримав виконавчий лист (а.с.88).

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років,крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №910/7155/14, від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Як передбачено ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час подання заяви, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Отже, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Таким чином, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

За змістом положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Саме на виконавця статтею 18 Закону України »Про виконавче провадження» покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Крім того, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Таким чином, ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює особливий порядок здійснення вселення стягувача у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню такого, та передбачає відновлення виконавчого провадження без встановлення строків.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа, ОСОБА_2 посилався на те, що вказаний виконавчий лист не пред`являвся до виконання у зв`язку з його похилим віком.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилалась на те, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання, постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05 грудня 2016 року закінчено виконавче провадження по п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Так, до апеляційної скарги долучено відповідь Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15 листопада 2021 року №73077/10-18.3-33, згідно з якою за даними АВСП на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження 52971922 щодо виконання виконавчого листа №333/811/16-ц, виданого 26 жовтня 2016 року про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 . Божником за даним виконавчим провадженням є ОСОБА_1 24 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження. 05 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду (а.с.156).

Представник ОСОБА_1 адвокат Ревкова А.К. зверталась до суду першої інстанції із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з укладенням договору про надання правової допомоги в день судового засідання 22 жовтня 2021 року задля надання можливості подачі пояснень та доказів, яке було залишено судом першої інстанції без задоволення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 була позбавлена можливості надати вищезазначені докази.

В суді апеляційної інстанції представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги щодо перебування виконавчого листа у цій справі на виконанні у відділі виконавчої служби, посилаючись на відсутність такої інформації в реєстрі виконавчих проваджень.

Судом першої інстанції зазначені обставини не були перевірені, чим допущено неповне з`ясування обставин справи, що призвело до постановлення передчасної ухвали суду, яка підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року у цій справі скасувати та справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова