Справа № 153/655/21
Провадження № 22-ц/801/62/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гаврилюк Т. В. в місті Ямпіль Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження

у цивільній справі № 153/655/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти у зв`язку з продовженням навчання у Донецькому національному університеті ім. Василя Стуса у розмірі 1/4 від усього заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до припинення нею навчання.

Позов обґрунтувала тим, що відповідач є її батьком. До досягнення нею повноліття батько сплачував на користь її матері аліменти. Маючи намір навчатися, вона вступила до Донецького національного університету ім. Василя Стуса на денну форму навчання за спеціальністю «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа», із терміном навчання з 15.09.2020 по 30.06.2021. Вважає, що відповідач має можливість надавати кошти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у мінімальному розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу) щомісячно, до припинення нею навчання, оскільки фізично здоровий, інвалідності немає.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на її утримання як дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи із 28 квітня 2021 року і до 30 червня 2024 року включно, тобто до закінчення навчання у навчальному закладі - Донецький національний університет імені Василя Стуса денної форми навчання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 має право на утримання від свого батька, так як на даний час має повних вісімнадцять років, є студенткою Донецького національного університету імені Василя Стуса у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, є працездатним, та не надав доказів, які б спростували цей факт, а тому суд дійшов висновку про можливість відповідача надавати відповідне утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи із 28 квітня 2021 року і до 30 червня 2024 року включно, тобто до закінчення донькою навчання у навчальному закладі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вказане рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, просить його скасувати та задовольнити скаргу.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відповідно до паспорта, який є документом, що підтверджує його особу і громадянство України, в графі «прізвище» значиться « ОСОБА_3 ». Однак, рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 24.05.2021 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 із відповідача на прізвище « ОСОБА_3 ». Вказує, що прізвища « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 » - це прізвища різних осіб, а тому за вказаним рішенням у справі № 153/655/21 він не повинен сплачувати аліменти, оскільки вважає, що позов заявлений не до нього, а до іншої особи, отже рішення винесене не щодо нього, а відносно іншої особи. На думку скаржника, суд першої інстанції на вищевказані обставини не звернув уваги та помилково задовольнив позов в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на її утримання як дитини, яка продовжує навчання. Також суд помилково стягнув з ОСОБА_2 908 грн. судового збору в дохід держави.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами першою та другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжуються навчання і у зв`язку із чим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Судом першої інстанції при визначенні суми, яку потребує донька відповідача на період навчання, враховано обставини, визначені в статті 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, оскільки на противагу цьому суду відповідачем доказів не надано, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також судом враховано розмір вартості навчання, здійснення оплати навчання, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; витрати на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, канцелярські вироби, і визначено їх у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу), до закінчення позивачем навчального закладу Донецького національного університету імені Василя Стуса, денної форми навчання, тобто, до 30.06.2024 включно.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, до яких суд дійшов з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрована (а.с.2-4).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 02.04.2003 судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 (а.с.5).

Із копії виконавчого листа виданого Ямпільським районним судом Вінницької області 20.04.2010 (а.с.6) та копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.12.2018 (справа №153/1682/18) (а.с.7-8) судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягувалися аліменти на утримання позивачки ОСОБА_1 , до досягнення нею повноліття.

Із довідки №55/06.1.1-16 від 25.02.2021 виданої деканом ФІПТ Донецького національного університету імені Василя Стуса (а.с.9) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу СО «Бакалавр» денної форми навчання. Період навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024.

На запит Ямпільського районного суду Вінницької області № 3557 від 29.04.2021 Северинівський старостинський округ № 15 Ямпільської міської ради повідомив про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу ОСОБА_2 12.05.2021 поштового відправлення №407 (а.с.23), відповідно до якого він був повідомлений про те, що розгляд справи судом першої інстанції призначено до слухання на 24.05.2021, своїм правом на подання відзиву він не скористався, своїх заперечень щодо заявлених до нього позовних вимог, не надав.

На підтвердження своїх доводів відповідач надав копію паспорта Серія НОМЕР_4 , виданого Ямпільським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.04.2004, відповідно до якої прізвище відповідача зазначено « ОСОБА_3 », тобто його прізвище пишеться без апострофа (а.с.94-96).

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в апеляційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності».

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2021 року у справі № 2-3259/11 (провадження № 61-5640св21)

Оскільки при ухваленні рішення від 24.05.2021 Ямпільським районним судом Вінницької області було допущено описку в прізвищі відповідача, тому він має право звернутися до місцевого суду із заявою відповідно до статті 269 ЦПК України про виправлення описки.

Відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення наведені у статті 376 ЦПК України.

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції у рішенні від 24.05.2021 зазначив його прізвище « ОСОБА_3 », замість « ОСОБА_3 », отже це прізвища різних осіб, а тому за вказаним рішенням у справі № 153/655/21 він не повинен сплачувати аліменти, оскільки позов заявлений не до нього, а до іншої особи, не заслуговують на увагу, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Отже не підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції, в якому допущено описку в прізвищі відповідача, що загалом не вплинуло на правильність вирішення спору судом і не тягне за собою зміну чи скасування законного і справедливого рішення суду першої інстанції.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень статті 375 ЦПК апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ураховуючи наведене, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 січня 2022 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

В. В. Сопрун