Справа №718/2891/21
Провадження №2/718/781/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Харабара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 718/2891/21 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), представник позивача: ОСОБА_2 до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи - Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Адвокат Маковійчук П.В., який виступає в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис вчинений 28.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем в реєстрі за №245095, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», заборгованості за кредитним договором в розмірі 13577 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді 2021 року він отримав виклик до Кіцманського відділу державної виконавчої служби як боржник за кредитним договором від 06 лютого 2021 року № 1772681 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Вказує, що кредитний договір він не укладав та грошових коштів не отримував.

З даного приводу 25 листопада 2021 року він звернувся до Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, а саме, щодо вчинення шахрайських дій невідомими особами, а саме за допомогою моїх паспортних даних оформлено кредити через мережу Інтернет з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», чим завдано матеріальну шкоду.

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передали право вимоги за кредитним договором як правонаступнику, відповідачу - ТзОВ «Фінансова компанія управління активами».

Також, він 25 листопада 2021 року звернувся до відповідача та первинного кредитора з письмовими повідомленням про те, що кредитний договір він з ним не укладав та грошві кошти в кредит від ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не отримував.

Зазначає, що він отримав особисто постанови державного виконавця щодо нього як боржника: про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021 року та постанову про арешт коштів боржника від 11.11.2021 року.

Вказані постанови винесені на підставі виконавчого напису №245095 виданого 28 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Копія виконавчого напису нотаріуса він отримав при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Вважає, що виконавчий напис винесено неправомірно, із порушенянм вимог Закону України «Про нотаріат», а тому змушений звертатись з даним позовом до суду.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.11.2021 року, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

16.12.2021 року від ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

Також, 16.12.2021 року від ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» надійшла заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 гривні та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 гривень.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.12.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Маковійчук П.В., в судове засідання не з`явилися, однак представник подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позов підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 3862 гривні.

Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» та третя особа представник Кіцманського ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через оголошення, яке розміщене на офіційному вебсайті Судова влада, та на адресу суду повернувся конверт з відміткою, що адресат відсутній за зазначеною адресою.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що 28.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 245095, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13577 гривень 00 коп., в тому числі і плату за вчинення виконавчого напису (а.с.14).

11.11.2021 року Головним державним виконавцем Кіцманського ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №67482974 (а.с.13).

Також, 11.11.2021 року Головним державним виконавцем Кіцманського ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. накладено арешт на грошові кошти, що підтверджується постановою про арешт коштів боржника ВП №67482974 (а.с.12).

25.11.2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до начальника відділу поліції №2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України (а.с.15).

Також, 25.11.2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до керівника ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та керівника ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» із прохання провести службову перевірку та про припинення нарахування на його ім`я заборгованості (а.с.16).

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів.

Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція Великої Палати ВС відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин.

Мотиви з яких виходив суд.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Щодо заявлениз вимог про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 908 гривень та 454 гривні за подачу заяви про забезпечення позову, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги позивача, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 19.11.2021 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Маковійчуком П.В. угоду про надання правової допомоги. Відповідно до акту про надані послуги по розгляду справи від 01.12.2021 року та квитанції видно, що позивач у зв`язку з розглядом справи поніс витрати за надані послуги правничої допомоги у розмірі 2500 грн., вказана сума коштів за квитанцією була сплачена на виконання вищенаведеної угоди.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.

Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд стягує з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2500 грн., оскільки вони підтвердженні документально та є співмірними із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Висновок. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на закону та підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 133, 134, 137, 141, 142, 259, 263 - 265, 268, 273, 280, 282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), представник позивача: ОСОБА_2 до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи - Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 28.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем в реєстрі за №245095, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», заборгованості за кредитним договором в розмірі 13577 гривень.

Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» (, м. Ірпінь, вул. М.Стельмаха,9А, офіс 203) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 , 681 (шістсот вісімдесят одна) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» (, м. Ірпінь, вул. М.Стельмаха,9А, офіс 203) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 ,витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, який було сплачено згідно квитанції №6 від 25.11.2021 року на р/рUA0024343, отримувач коштів: Чернівецьке ГУК/Кiцманська ТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37836095.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривні, який було сплачено згідно квитанції №7 від 25.11.2021 року на р/рUA0024343, отримувач коштів: Чернівецьке ГУК/Кiцманська ТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37836095.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.М.Мізюк