Дата документу 13.01.2022 Справа № 336/6006/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/351/22 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Є.У.№ 336/6006/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Енергодарського міського голови Орлова Дмитра Олеговича, Комунального підприємства «Комунальні сиситеми» Енергодарської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування розпорядження,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Енергодарського міського голови Орлова Д.О., Комунального підприємства «Комунальні системи» Енергодарської міської ради, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Енергодарського міського голови № 30 кп від 05.-5.2021 «Про призначення ОСОБА_2 ». Зазначав, що обіймає посаду директора КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради. Розпорядженням Енергодарського міського голови №30-кп від 05.05.2021 на час перебування ОСОБА_1 на лікарняному призначено Міронова А.А. тимчасово виконуючим обов`язки директора КП «КС» ЕМР. Посилаючись на порушення міським головою вимог трудового законодавства, незаконність його розпорядження, просив про задоволення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року цивільну справу передано на розгляд до Енергодарського міського суду Запорізької області.

Судове рішення мотивовано тим, що правила альтернативної підсудності на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки оспорюване розпорядження не стосується безпосередньо трудових прав позивача. Оскільки місцезнаходженням відповідачів є м.Енергодар, справа у відповідності до ч.1 ст.27 ЦПК України підлягає розгляду в Енергодарському міському суді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. Зазначає, що між сторонами виник трудовий спір, спірним розпорядженням порушені його права як керівника підприємства, а тому у відповідності до ст. 28 ЦПК України право вибору між судами, яким підсудна справа, належить позивачеві. Оскільки зареєстрованим місцем проживання позивача є Шевченківський район м.Запоріжжя, у відповідності до ч.1 ст.28 ЦПК України він правомірно звернувся до Шевченківського районного суду за місцем свого проживання.

У відзиві на апеляційну скаргу міський голова зазначив, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону і обставинам справи. У межах правовідносин, які є предметом спору у справі, працівником, який пов`язаний трудовими відносинами з відповідачем як роботодавцем у зв`язку із прийняттям оскаржуваного розпорядження, є ОСОБА_2 . Трудові права позивача оскаржуваним розпорядженням не порушені. За таких обставин вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що правила ч.1 ст.28 ЦПК України не підлягають застосуванню, а справа підлягає розгляду судом за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПКУкраїни судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Передаючи цивільну справу до Енергодарського міського суду, суд першої інстанції керувався ч.2 ст.27 ЦПК України та дійшов висновку про направлення справи за місцем знаходженням (адресою) реєстрації відповідача

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 125Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ч.2 ст.27 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Проте, частинами 1 та 16 статті 28 ЦПК України визначено право позивача звернутися до суду з позовом, що виникає з трудових правовідносин, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно із цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з відповідним позовом за місцем свого проживання у відповідності до ч.1 ст.28 ЦПК України, позивач, який є директором КП «КЕ» ЕМР, зазначив, що позов виник із трудових правовідносин і обґрунтував підстави звернення до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Зважаючи на те, що право вибору між кількома судами, яким підсудна справа, належить позивачеві, висновки суду першої інстанції про порушення позивачем правил підсудності є помилковими.

Питання щодо порушення трудових прав позивача спірним розпорядженням має вирішуватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин оскаржувана ухвала на підставі ст.379 ЦПК України піддягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року у цій справі скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська