Справа №621/774/13-ц
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харівської області у складі:

головуючого судді- Шахової В.В.,

секретаря Девятерикової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевчука Андрія Івановича по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до суду на дії головного державного виконавця Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевчука А.І., в якій просить скасувати розрахунок заборгованості за період з 18.03.2013 року по 31.10.2021 року про стягнення аліментів на утримання дітей; зобов`язати Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) провести повторний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з повним дослідженням та врахуванням сум сплачених аліментів. В обґрунтування скарги зазначив, що 19 листопада 2021 року він отримав розрахунок заборгованості по аліментам за період з 18 березня 2013 року по 31 жовтня 2021 року, який складений в межах виконавчого провадження щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Заявник вважає, що розрахунок заборгованості складений без врахувань всіх здійснених ним платежів, які підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме квитанціями про сплату аліментів, копії яких ним надавались державному виконавцю, але не були взяті до уваги.

29 листопада 2021 року скаргу прийнято до розгляду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням проводити судове засідання без його участі.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд скарги без її участі та відмовити у її задоволенні.

Головний державний виконавець Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевчук А.І. у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1, п. 1. ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8, 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець

зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Відповідно до п. 4 розділу XVI «Інструкції з примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі №2-751/2007 висловив наступний правовий висновок (цитата): «Верховний Суд вважає, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц, провадження № 14-192цс18; від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19.

Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18, провадження № 61-18142св19.

Тобто, у вказаній категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, що узгоджується з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду».

Таким чином, боржник має право на оспорення розміру заборгованості по аліментам, нарахованої у межах виконавчого провадження, шляхом подання відповідної скарги у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

25 квітня 2013 року, відповідно рішення Зміївського районного суду Харківської області стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2013 року і до досягнення ними повноліття. (а.с. 23)

14 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №621/774/13 виданого 03.06.2013 року. (а.с. 52)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 26.03.2018 В-4/-5089 зазначено, що в жовтні 2017 року боржником сплачено 3000 грн., в січні 2018 року сплачено 5000 грн., в лютому 2018 7000 грн., в березні 2018 10000 грн. Загальна заборгованість станом на 26.03.2018 складає 25325,93 грн. (а.с. 85-86)

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 загальна сума боргу станом на 31.10.2021 року складає 49177 грн. 78 коп. При цьому до березня 2018 року заборгованість складає 25325 грн. 93 коп. Також зазначено, що в березні 2018 року боржником ще сплачено 2380 грн. (а.с. 108)

Як вбачається з квитанцій про сплату аліментів наданих боржником, ним, крім іншого, в жовтні 2017 року було сплачено 12000 грн. аліментів (квитанція від 04.10.2017 та 13.10.2017), в січні 2018 року 7000 грн. (квитанції від 09.01.2018 та 12.01.2018), (а.с. 33-34)

З долучених до справи, матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не були враховані під час складання оскаржуваного розрахунку заборгованості в повному обсязі квитанції від 13.10.2017 на суму 2000 грн. та від 04.10.2017 на суму 10000 грн. (державним виконавцем зазначено про сплату в жовтні 2017 року 3000 грн. замість 12000 грн.), не зважаючи на їх наявність в матеріалах виконавчого провадження, а також квитанція від 12.01.2018 на суму 2000 грн., яка відсутня в матеріалах виконавчого провадження (державним виконавцем зазначено про сплату в січні 2018 року 5000 грн. замість 7000 грн.).

У зв`язку з чим, доводи скарги в цій частині приймаються судом як обґрунтовані.

Натомість суд зазначає, що квитанції за березень 2018 на загальну суму 12380 грн.(квитанції від 06.03.2018 та 15.03.2018) державним виконавцем були враховані в повному обсязі, що вбачається внаслідок зіставлення попереднього розрахунку заборгованості по аліментам від 26.03.2018 В-4/-5089 ( загальна сума заборгованості з урахуванням сплати 10000 грн. в березні 2018 складає 25325,93 грн.) та оскаржуваного розрахунку заборгованості ( в якому зазначена таж сума загальної заборгованості в березні 2018 року у розмірі 25325,93 грн., при цьому зазначено про сплату в березні 2018 року ще 2380 грн. внаслідок чого остаточна сума заборгованості за весь березень 2018 року склав 23477 грн. 54 коп.).

У зв`язку з чим в цій частині доводи скарги суперечать дослідженим розрахункам та відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 18.03.2013 року по 31.10.2021 року є суперечливими та прийнятий без врахування усіх виплат здійснених боржником ОСОБА_1 та підтверджених відповідними квитанціями, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню, а їх доводи прийняті судом як частково обґрунтовані.

Керуючись ст. ст. 447, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шевчука Андрія Івановича задовольнити.

Скасувати розрахунок заборгованості, складений головним державним виконавцем Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчуком А.І. за період з 18.03.2013 року по 31.10.2021 року про стягнення аліментів на утримання дітей.

Зобов`язати Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) провести повторний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з повним дослідженням та врахуванням сум сплачених аліментів.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 21.01.2022 року.

Головуючий суддя: