Єдиний унікальний номер 233/2508/21
Номер провадження 22-ц/804/53/22
Номер провадження 22-ц/804/53/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційні скарги Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради та ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2021 року (ухваленого під головуванням судді Бєлостоцької О.В. в місті Костянтинівці Донецької області, повний текст судового рішення складено 06 серпня 2021 року) у цивільній справі №233/2508/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом ,в обґрунтування якого посилався на те, що він є інвалідом 3 групи внаслідок війни, має право на пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни, зокрема статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В квітні 2020 року отримав щорічну одноразову виплату до 5 травня у розмірі, що дорівнює розміру, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №112 від 19 лютого 2020 року - а саме 3160,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо ненарахування та невиплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 року в розмірі, передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Недоплата щорічної разової грошової допомоги становить 8306 грн (з розрахунку 11466 грн - 3160 грн).

Вважає, що відповідач своєю бездіяльністю заподіяв йому матеріальну шкоду в розмірі 8306,00 грн, що призвело до порушення його конституційних прав у вигляді значного зменшення розміру одноразової допомоги до 05 травня 2020 року. Зазначений факт обурює його як ветерана війни, порушує його права, свободу і честь, негативно впливає на його фізичний та психічний стан, визиває недовіру до діючої влади, загострює хронічні хвороби, на лікування яких відповідач не нарахував і не виплатив в повному обсязі кошти, у зв`язку з чим він не міг придбати необхідні ліки. Своїми діями відповідач безпідставно скасував права, гарантовані йому державою, принизив та образив його як ветерана війни, учасника бойових дій.

Просив визнати нанесену йому відповідачем матеріальну шкоду в сумі 8306 грн, зобов`язати відповідача сплатити йому кошти на відновлення здоров`я, моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі УСЗН Костянтинівської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначив, що на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року одночасно діяли Закон України №3551-ХІІ та Постанова №112, тому підстав для нарахування та виплати грошової допомоги у відповідному розмірі не було.

Вважає, що позивачем не доведено заподіяння позивачу або членам його сім?ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача, зокрема, у вигляді погіршення стану здоров`я та/або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року визнано протиправною бездіяльність УПСЗН Костянтинівської міської ради, відповідач до теперішнього часу не виконав зазначене рішення суду.

Своєю бездіяльністю відповідач наніс йому матеріальну шкоду в розмірі 8306,00 грн, яка призвела до порушення його конституційних прав у вигляді значного зменшення розміру одноразової допомоги до 05 травня 2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційний суд зобов`язати відповідача УПСЗН Костянтинівської міської ради сплатити на його користь 20000 грн.

Зауважує, що пенсія, соціальні виплати та допомога є основним джерелом існування позивача, однак протягом всього часу внаслідок протиправних дій відповідача він позбавлений можливості купувати ліки та харчування.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 28306 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині спричинення моральної шкоди порушенням права позивача при виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, передбаченому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в адміністративній справі №200/6065/20-а визнано протиправною бездіяльність УСЗН Костянтинівської міської ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком; зобов`язано УСЗН Костянтинівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, в розмірі 8306 грн

Для застосування положень статті 1167 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди доведенню підлягає факт, що таку шкоду позивачу було завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, при наявності таких складових елементів як протиправна поведінка, настання шкоди, прямий причинний зв`язок між першим та другим елементом та вина особи, що заподіяла шкоду.

Згідно із статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц викладена позиція, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Аналогічного висновку дійшов Верховним Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 425/793/19.

Тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року визнано протиправною рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те,що протиправною бездіяльністю відповідача позивачеві спричинено моральну шкоду,яка виразилася в приниженні,незахищеності, психологічному напруженні,що негативно вплинуло на стан його здоров`я. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягала стягненню з відповідача, суд першої інстанції правильно врахував принцип розумності та справедливості,ступінь та характер моральних страждань, яких зазнав позивач.

Вирішуючи спір в частині визнання нанесення відповідачем матеріальної шкоди в сумі 8306 грн. позивачеві, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того,що спір про виплату зазначеної суми уже вирішено судовим рішенням.

Доводи апеляційних скарг зводяться до переоцінки обставин, встановлених судом першої інстанції, що не входить до компетенції апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам закону.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на висновок про залишення апеляційних скарг без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції не вбачається.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 28306 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368,369, 375, 382, 384 ЦПК України,апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: