Справа № 180/2742/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Янжули О.С.,

при секретарі - Котовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Марганець, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він знаходився у трудових відносинах з Акціонерним товариством " Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат". За час роботи на даному підприємстві, отримав травму на виробництві, а саме: перелом грудного позвонка з больовим синдромом та ушиб правого колінного суглобу що підтверджується Актами про нещасний випадок за формою Н-1 та Н-5 , копії яких додаються.

Крім того, працюючи на даному підприємстві отримав також і хронічні професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза сприяли розвитку професійних захворювань.

Випискою з Акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 11.04.2007 року йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності та призначена третя група інвалідності, безстроково. У зв`язку з отриманням каліцтва та професійного захворювання на підприємстві АТ "МГЗК" він вимушений був звільнитися з місця роботи за станом свого здоров`я.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Він не може повернутись до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному стані. Просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 111 240,00 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

24 листопада 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,- в повному обсязі. Вимоги позивача вважають необґрунтованими, неправомірними, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і нормам діючого законодавства. У позовній заяві позивач зазначає про ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60% та посилається на виписку з Акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 18.04.2007 року, однак як вбачається з наданої позивачем виписки з Акту огляду МСЕК Серії ДНА-02 № 017238 позивачу за результатами повторного переогляду, встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 01.03.2007 року. При цьому, останній не надав до суду Довідки МСЕК, що підтверджує первинну ступінь втрати професійної працездатності у відсотках. Крім того, згідно виписки з історії хвороби №866 позивачу первинно було встановлено ступінь втрати професійної працездатності наступним чином: 2004 р. - 25%; 2006 р. - сумарно - 60%. На момент 2004 та 2006 року встановлення позивачу первинно степеню втрати професійнох працездатності передбачалося відшкодування грошової суми за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї. шкоди потерпілому яке здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків у встановленому законодавством порядку, а не підприємством прол, що зазначено в п. е) ч. 1' ст. 21 Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-ХIV ( в редакції що діяла на дату встановлення ступеню втрати професійної працездатності. Тому позовні вимоги позивача до АТ "Марганецький ГЗК" є безпідставними та неправомірними. Позивач також не зазначає в чому саме вразилися шкідливі умови праці, їх прояв, з якого саме часу, та в яких саме умовах праці він перебував під час трудової діяльності в АТ " Марганецький ГЗК". Крім того, при працевлаштуванні на роботу до АТ "МГЗК" ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства було проведено первинний інструктаж та ознайомлено з умовами праці, специфікою роботи на виробництві, але у позивача не виникло жодних питань чи зауважень, він самостійно прийняв рішення працювати на виробництві у відповідача. Згідно відомостей трудової книжки позивача останній звільнився з АТ "Марганецький ГЗК" у зв`язку з виходом на пенсію - 11.08.2008 року. Залишається невідомим чи працював ОСОБА_1 в період з моменту звільнення з ВАТ " Марганецький ГЗК" по теперішній час, який спосіб життя він проводив, чим займався чи проводив курортно-санаторне лікування та інше. Вказуючи про нещасний випадок та посилаючись на Акт №24/5 позивач надає не певну інформацію, яка має істотне значення для вирішення справи по суті, а саме: не вказує що він, ОСОБА_1 відноситься до осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Зазначають, що позивач звернувся до суду з даним позовом лише через 13,5 років після звільнення з роботи та через 17 років після встановлення первинно ступеню втрати професійної працездатності. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про охорону праці №2694-Х11 від 14.10.1992 року відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про охорону праці", роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати, відповідно до колективного чи трудового договору. На даний час виплата робітникам комбінату моральної шкоди колективним чи трудовим договором в АТ " Марганецький ГЗК" не передбачена. При цьому АТ " Марганецький ГЗК" своєчасно здійснював та здійснює перерахування страхових внесків, які у встановленому розмірі, що дає всі підстави стверджувати, що позивач отримує такі виплати, в першу чергу за рахунок коштів відповідача. Законом України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування № 1105-Х1V від 23.09.1999, що діє на даний час, визначено механізм відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудовим обов`язків що здійснюється саме Фондом соціального страхування України, а не роботодавцем. Таким чином, відповідач виконує вимоги законодавства та нормативно-правових актів з охорони та безпеки праці, в тому числі і ЗУ " Про охорону праці". зазначаючи про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивач вказує її розмір в сумі 111240,00 грн. при цьому не наводить його обґрунтовано розрахунку. Ним необґрунтовано застосовується 60 прожиткових мінімумів для осіб які втратили працездатність з розрахунку 1854 грн. за 1% ступеню витрати професійної працездатності.

Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого на сьогоднішній день являється Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки, заведеної 07 вересня 1970 року на ОСОБА_1 .

За час роботи на даному підприємстві, а саме: 08 вересня 2003 року о 14.00 год., позивач отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких він працював, а саме: перелом тіла 12 грудного хребця 1 ступеня, больовий синдром. Забій правої колінної сутності. Пошкодження передньої хрестоподібної і бічної зв`язок правого колінного суглобу. Перелом остистого відростку С-7, що підтверджується Актами форми Н-1, Н-5 ( а.с. 7-10).

За даним нещасним випадком складено Акти за формою Н-1 та Н-5 від 11.09.2003 року.

Крім зазначеного, позивач працюючи на даному підприємстві також отримав і професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 від 08 лютого 2006 року Форма П-4 ( а.с.11).

Із висновку МСЕК Серії ДНА-02 № 017238 від 11.04.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності ості встановлена у загальному розмірі 60%, з яких: 30% по вібр. хв.; 5 % по туговух.; 25% по трудовому каліцтву, безстроково та встановлено 3 групу інвалідності ( а.с. 45).

Виходячи з медичних документів, акту №24/5 про нещасний випадок який стався 08 вересня 2003 року о 14.00 год.; акту розслідування нещасного випадку, що стався 08 вересня 2003 року о 14.00 год.; акту розслідування хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на шахті, позивач отримав професійні захворювання та травму на виробництві.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із виробничою травмою та професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Позивач постійно відчуває больові відчуття, страждання, психологічний дискомфорт, постійну моральну тривогу, його турбують часті головні болі, запаморочення, порушення сну та скутість рухів в шийному і поперековому відділах хребта, колінних, ліктьових та плечових суглобах, постійне відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги. Крім того, останній постійно відчуває наслідки травми, у зв`язку з вищезазначеним він позбавлений можливості реалізації своїх намірів в професійній сфері, вимушений постійно приймати лікарські препарати, систематично проходити обстеження та проводити медичні і лікувальні процедури, також обмежений в спілкуванні з оточуючими, в вирішенні своїх побутових потреб, все це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, що порушує нормальні життєві зв`язки ОСОБА_1 .

Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача та наслідки його професійного захворювання, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань , виникли з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновками МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц).

Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 111 240 грн., з утриманням податку та обов`язкових платежів.

Підстав для витребування у позивача інформації, щодо платіжних реквізитів та довідки первинного огляду МСЕК, суд не вбачає, оскільки відповідач не надав доказів того, що він сам вживав заходів для отримання вказаних доказів і йому це не вдалося.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23,1167 ЦК України; ст.ст.2,3,4,6,

9,10,12,13,19,76-81,141,258,259,263-265,268,273,352,354-355 ЦПК України,-

У Х В АВ Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоро`я - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, (паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 в віддшкодування моральної шкоди 111 240 (сто одинадцять тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, з утриманням податку та обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття

апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: О. С. Янжула