Справа № 712/4666/21
Провадження № 2/712/215/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Черкаської місцевої громади в особі Черкаської міської ради про виділ частки майна в натурі, посилаючись на те, що у відповідності до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно він є власником 3/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , а іншими титульними власниками вказаного домоволодіння є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, спадщину спадкоємцями не прийнято, про що свідчить, зокрема, вказаний витяг та викладені нижче обставини. Відтак, частка домоволодіння після смерті ОСОБА_5 є відумерлою та має перейти у володіння місцевої громади.

З листопада 2001 року усім будинком АДРЕСА_1 одноособово користується ОСОБА_4 шляхом здавання домоволодіння в оренду третім особам.

Він має бажання окремо здійснювати свої житлові права у вказаному домоволодінні.

Позивачем було замовлено проведення експертного будівельно-технічного дослідження для обґрунтування позову із технічної сторони. Так, у відповідності до висновку експерта № 48/20Буд. від 20.10.2020 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження існує технічна можливість виділення в натурі 3/5 частин житлового будинку з прибудовами разом з господарськими будівлями та спорудами, які належать ОСОБА_1 та розташованих на частині земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0522 га.

Наведене вказує на законодавчу та фактичну можливість виділення йому в натурі 3/5 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Просить провести реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом виділення йому у власність приміщень літ. «А-І», «а1», «а2», «а3», «Д», що розташовані на земельній ділянці площею 535 кв.м. відповідно до «Варіанту 1 розподілу» висновку експерта № 48/20/Буд. від 20.10.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Судові витрати просить покласти на позивача. В іншій частині позивач вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталась. Представником відповідача надано відзив на позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталась, відзив на позов не надала.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником 3/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , а іншими титульними власниками вказаного домоволодіння є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Після смерті ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2004, зареєстрованого в реєстрі за № 4-2656 державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Миколенко І.М. спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в рівних долях кожний є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається 2/5 частин права власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Черкаською держнотконторою 29.09.1992 за № 1-9386.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.10.2015, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Зуєвою Н.В., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 .

Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/5 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою черкаською державною нотаріальною конторою 14.12.2004 за № 4-2656.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками по 1/5 частин вказаного домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідності до висновку експерта № 48/20Буд. від 20.10.2020 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження існує технічна можливість виділення в натурі 3/5 частин житлового будинку з прибудовами разом з господарськими будівлями та спорудами, які належать ОСОБА_1 та розташованих на частині земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0522 га.

Відповідно до висновку ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 22 листопада 2021 року видано власнику ОСОБА_1 (частка власності 3/5), про те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2018, серія та номер: 1-154, видане ОСОБА_7 , державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори, розташовано м. Черкаси, вул. Університетська, 34, склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси: частину житлового будинку з прибудовою, площею 58,8 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., під літ. «А-1», прибудова під літ «а1», прибудова під літ. «а2», прибудова під літ. «а3», а саме приміщення: 1-І площею 6,3 кв.м., 1-1 площею 2,6 кв.м., 1-2 площею 3,4 кв.м., 1-3 площею 11,1 кв.м., 1-4 площею 9,3 кв.м., 1-5 площею 19,0 кв.м., 1-6 площею 7,1 кв.м.; сарай під літ. «Б»; гараж під літ. «Д»; вбиральня під літ. «Ж»; сарай під літ. «З»; огорожа під «№2»; огорожа під «33»; водо колонка під «36»; замощення під літ «І», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно приписів ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст. 364 ЦК України.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 4, 5, 12, 19, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, 15, 16, 316, 317, 319, 356, 358, 364, 367 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі, задовольнити.

Провести реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом виділення ОСОБА_1 у власність частину житлового будинку з прибудовою, площею 58,8 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., під літ. «А-1», прибудова під літ «а1», прибудова під літ. «а2», прибудова під літ. «а3», а саме приміщення: 1-І площею 6,3 кв.м., 1-1 площею 2,6 кв.м., 1-2 площею 3,4 кв.м., 1-3 площею 11,1 кв.м., 1-4 площею 9,3 кв.м., 1-5 площею 19,0 кв.м., 1-6 площею 7,1 кв.м.; гараж під літ. «Д», відповідно до висновку ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 22 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Черкаської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 28 січня 2022 року.