РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022

м. Одеса

Справа № 522/20057/21

Провадження № 2/522/330/22

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Насарая А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 28.09.2003 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Виконкомом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області, актовий запис № 20.

Позов обґрунтовує тим, що 28.09.2003 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалось, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідач не заперечила щодо розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 28.09.2003 Виконкомом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 20 та видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.09.2003. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_5 ».

У шлюбі народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 10.10.2013).

ОСОБА_1 зазначає, що спільне життя і збереження шлюбу з ОСОБА_2 є неможливим і суперечить його інтересам. Тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 2003 року. В шлюбі в них народився син, який на даний час є неповнолітніми.

Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема відсутність взаємопорозуміння між ними, поваги, любові, окреме проживання, відсутність спільного побуту, те, що сторони не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач просила залишити їй прізвище набуте у шлюбі.

Керуючись ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 200, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), зареєстрований 28 вересня 2003 року виконкомом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області, актовий запис № 20.

Залишити ОСОБА_2 прізвище взяте у шлюбі « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 17.01.2021.

Суддя Х.С. Ярема