РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/5739/21

Провадження № 22-ц/4815/124/22

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Боймиструка С.В,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Активс» - адвоката Яценко Сергія Анатолійовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вони 02 березня 2020 року були прийняті на посаду сторожів ТОВ "Вест Активс", що підтверджується Наказом № 09-100 від 02 березня 2020 року. 02 вересня 2020 року вони були звільнені з посади за власним бажанням, що підтверджується Наказом № 34-100, про що зроблений запис в їхніх трудових книжках. При звільненні позивачам видали трудові книжки, проте не були виплачені всі належні грошові кошти, а саме кожному по 28 848, 38 грн.

10.06.2021 року представником позивачів подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача окрім заявлених сум заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 30 липня 2021 року Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Активс» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 28 848 грн. 38 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Активс» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в розмірі 28 848 грн. 38 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Активс» на користь ОСОБА_2 , 122 585 грн. 88 коп. середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по 30.07.2021.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" 122 585 грн. 88 коп. середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по 30.07.2021.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. 00 коп. та 908 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. 00 коп. та 908 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в день звільнення позивачів 02.09.2020, письмово не повідомив позивачів про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України. Вказана обставина є підставою для стягнення середнього заробітку з 02.09.2020 року по 30.07.2021 року, тобто з моменту звільнення по день ухвалення судового рішення у розмірі 122 585 грн. 88 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Активс» - адвокат Яценко Сергія Анатолійовича подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував, що на посаді сторожів ТОВ «Вест Активс» кожен з Позивачів працював лише 10 днів в місяці (в тому числі, в останні два місяці, які передували їх звільненню), чим, на переконання ТОВ «Вест Активс», порушив принцип співмірності сутність, якого розкривається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц.

Звертає увагу, що судом при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не враховано принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Вважає оскаржуване Рішення в частині визначення суми середнього заробітку Позивача-1 та Позивача-2 за несвоєчасну виплату заробітної плати незаконним, несправедливим та некоректним, а тому таким, що підлягає скасуванню в цій частині, а сума середнього заробітку - зменшенню до 10344,82 грн. кожному з Позивачів (сумарний розмір заробітної плати Позивачів за останні два місяці, що передували їх звільненню).

У відзивах на апеляційну скаргу позивачі зазначають, що апелянт у апеляційній скарзі підтверджує факт не виплати заробітної плати, а також не заперечує правильність розрахунку середньоденного заробітку. Разом з тим, стверджує, що середній заробіток за час затримки повинен обчислюватись не за весь час затримки, а лише за 10 днів, що суперечить вимогам статті 117 КЗпП України. Вважають, що визначення співмірності, розумності, справедливості та пропорційності нарахованого середнього заробітку це право суду, яке він реалізує враховуючи вищезазначені критерії. Тому заперечують, що нарахована сума середнього заробітку не відповідає вимогам законодавства. Просять залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, 02 березня 2020 року позивачів прийнято на посаду сторожів ТОВ "Вест Активс", відповідно до Наказу № 09-100 від 02.03.2020 року. 02.09.2020 позивачів було звільнено з посади за власним бажанням за Наказом № 34-100 від 02.09.2020, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та записами в трудовій книжці ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_3 за I квартал 2020 року було нараховано дохід в сумі 4798,85 грн. та сплачено 863,79 грн. утриманого податку. За II квартал було нараховано дохід в сумі 12967,35 грн., з яких сплачено 2334,13 грн. утриманого податку. За III квартал 2020 року було нараховано дохід в сумі 11082,18 грн., з яких сплачено 1994,79 грн. утриманого податку; за IV квартал 2020 року було нараховано дохід в сумі 0,00 грн., з яких сплачено 863,79 грн. утриманого податку. Проте, фактично за період з 03.03.2020 (прийняття на роботу) до 02.09.2020 (день звільнення) виплачено 0,00 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_2 за I квартал 2020 року було нараховано дохід в сумі 4798,85 грн. та сплачено 863,79 грн. утриманого податку. За II квартал було нараховано дохід в сумі 12967,35 грн., з яких сплачено 2334,13 грн. утриманого податку. За III квартал 2020 року було нараховано дохід в сумі 11082,18 грн., з яких сплачено 1994,79 грн. утриманого податку; за IV квартал 2020 року було нараховано дохід в сумі 0,00 грн, з яких сплачено 863,79 грн. утриманого податку. Проте, фактично за період з 03.03.2020 (прийняття на роботу) до 02.09.2020 (день звільнення) виплачено 0,00 грн.

Про факт порушення роботодавцем законодавства про працю позивачі повідомили Головне управління Держпраці у Рівненській області заявою від 01.12.2020.

Згідно статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів враховує, що відповідач в своїй апеляційній скарзі не оспорює право позивачів на середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 02.09.2020 року по 30.07.2021 року.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів приймає до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц щодо можливості зменшення розміру відшкодування передбаченого ст. 117 КЗпП України, та вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, з огляду на наступне.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

За таких обставин, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Рішення місцевого суду містить правильні висновки щодо розміру середньоденної заробітної плати у розмірі 517 грн. 24 коп., кількості робочих днів (237) з моменту звільнення до ухвалення рішення й вірно визначено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проти якого відповідач фактично не заперечувало, так як не надало суду відзиву чи будь-яких пояснень.

У той же час, колегія суддів враховує, що заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 28848 грн. 38 коп. кожному з позивачів є в чотири рази меншою ніж визначена місцевим судом сума середнього заробітку позивачів за час затримки її виплати при звільненні, з 02.09.2020 року по 30.07.2021 року(122 585,88 грн. кожному з позивачів).

За таких обставин колегія суддів вважає, що сума основного боргу порівняно із розміром компенсації є непропорційною та не відповідає принципу співмірності із допущеним правопорушенням щодо невиплати позивачам заробітної плати у розмірі 28848,38 грн. кожному за період з 03.03.2020 (прийняття на роботу) до 02.09.2020 (день звільнення). Крім того, стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам.

Суд вказує на те, що істотність частки суми основного боргув порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 0,23 (28848,38грн./ 122 585,88 грн.).

Враховуючи критерії справедливості, пропорційності та обставини цієї справи суд вважає за потрібне визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні позивачів у сумі 28194,75 грн. (517,24 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 0,23 х 237 (дні затримки розрахунку)) кожному, що є співмірним із сумою заборгованості по заробітній платі (28848,38 грн.). Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивачів, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити.

З огляду на вищезазначене, рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Активс» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 28194,75 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні кожному.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, витрати по оплаті судового збору колегія суддів покладає на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача через несвоєчасність погашення заборгованості по заробітній платі.

Керуючись ст. ст. 367, 374-377, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Активс» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2021 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс", на користь ОСОБА_2 , 28194 гривень 75 копійок середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по 30.07.2021.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс", на користь ОСОБА_3 28194 гривень 75 копійок середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по 30.07.2021.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 січня 2022 року.

Головуючий Боймиструк С. В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.