Справа № 153/1071/21
Провадження № 22-ц/801/83/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокуСправа № 153/1071/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Гаврилюк Т. В. в приміщенні суду в м. Ямпіль, -

в с т а н о в и в :

02 липня 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 червня 2019 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20111. Згідно умов договору (п.п.2.2-2.3 Договору) відповідачу було видано кредит в сумі 45000 грн. на придбання обладнання і матеріалів для проведення робіт із теплоізоляції зовнішніх стін, підвальних приміщень, горищ, покрівель та фундаментів; та світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, та відповідне додаткове обладнання до них, строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 21 червня 2022 року. Як передбачено п.3.2.1. кредитного договору, надання кредиту Банк здійснює одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок для видачі позичальнику з подальшим перерахуванням в безготівковій формі кредитних коштів на поточний рахунок ПП ОСОБА_2 , код отримувача НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в «Приватбанк» МФО банку 302689. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю.

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99 річних, яка є фіксованою (п.2.4.1 Договору). Відповідно до п.2.4.2 Договору, проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного Кредитним договором.

За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу або сплати процентів за користування кредитом та сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Відповідачу надсилалась претензія від 17 березня 2021 року за №101.20-11/331 з вимогою погашення заборгованості за кредитом, проте дана претензія залишилася без відповіді. На сьогоднішній день відповідач продовжує порушувати умови кредитного договору, а саме: допущену прострочену заборгованість зі сплати основного боргу, нарахованих відсотків та неустойку.

Станом на 11 червня 2021 року за відповідачем рахувалася заборгованість в розмірі 31130,03 грн.

Виходячи з наведеного, АТ «Ощадбанк» просило стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 20111 від 21 червня 2019 року, яка станом на 11 червня 2021 року становить 31130,03 грн., та складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) 20250,00 грн.; проценти за користування кредитом 2395,03 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів 3268,36 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1628,57 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 116,91 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 3226,50 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 244,66 грн..

20 липня 2021 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, яка мотивована тим, що 01 липня 2021 року відповідачем було здійснено часткове погашення боргу в сумі 8500 грн. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 20111 від 21 червня 2019 року, яка становить 22630,03 грн. /а. с. 49/.

04 жовтня 2021 року від позивача надійшло письмове пояснення в якому зазначено, що 14 липня 2021 року банком було подано заяву про зменшення позовних вимог. Після подання цієї заяви, 30 серпня 2021 року відповідачем було здійснено часткове погашення боргу в сумі 8000 грн. Враховуючи погашення, заборгованість за договором про споживчий кредит № 20111 від 21 червня 2019 року становить 14630,03 грн. /а. с. 63/.

29 жовтня 2021 року від позивача надійшло письмове пояснення, в якому позивач вказав, що заборгованість за договором про споживчий кредит № 20111 від 21 червня 2019 року становить 10880,03 грн., та складається: заборгованість за кредитом (основним боргом) 0,00 грн., проценти за користування кредитом 2395,03 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів 3268,36 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 1628,57 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів 116,91 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 3226,50 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 244,66 грн. /а. с. 85/.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ «Державний ощадний банк України» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів 3268,36 грн., 3 процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу 1628,57 грн., 3 процентів річних за несвоєчасне погашення процентів 116,91 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 3226,50 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 244,66 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не взято до уваги положення пункту 8.3 договору, згідно якого за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення. Судом першої інстанції не надано оцінки розрахунку заборгованості по пені, яка нарахована до 11 березня 2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

21 червня 2019 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20111. Згідно умов договору (п.п.2.2-2.3 Договору) відповідачу було видано кредит в сумі 45000 грн. на придбання обладнання і матеріалів для проведення робіт із теплоізоляції зовнішніх стін, підвальних приміщень, горищ, покрівель та фундаментів; та світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, та відповідне додаткове обладнання до них, строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 21 червня 2022 року. Як передбачено п.3.2.1. кредитного договору, надання кредиту Банк здійснює одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок для видачі позичальнику з подальшим перерахуванням в безготівковій формі кредитних коштів на поточний рахунок ПП ОСОБА_2 , код отримувача НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в «Приватбанк» МФО банку 302689. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю.

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99 річних, яка є фіксованою (п.2.4.1 Договору). Відповідно до п.2.4.2 Договору, проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного Кредитним договором.

За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу або сплати процентів за користування кредитом та сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Відповідачу надсилалась претензія від 17 березня 2021 року за №101.20-11/331 з вимогою погашення заборгованості за кредитом, проте дана претензія залишилася без відповіді.

У справі також встановлено, що відповідачем було погашено заборгованість в сумі 8500 грн (21.06.2021 року), 8000 грн (30.08.2021 року), 3750 грн (01.10.2021 року), 2395.10 грн (25.10.2021 року).

У поясненнях АТ «Ощадбанк» просило стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 20111 від 21 червня 2019 року, а саме : пеню за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів 3268,36 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 1628,57 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів 116,91 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 3226,50 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 244,66 грн../а. с. 85/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , на час ухвалення рішення суду, погасила у повному обсязі борг по тілу кредиту та процентам за договором про споживчий кредит № 20111 від 21 червня 2019 року.

Правових підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції не вбачав, оскільки відповідно до пункту 6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про захист прав споживачів» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Тому, АТ «Ощадбанк» неправомірно, всупереч вимогами Закону України «Про споживче кредитування» нарахувало пеню за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів, 3 процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3 процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом по кредиту за договором про споживчий кредит №20111 від 21 вересня 2019 року під час дії карантину, що законом забороняється.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин справи, неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів в розмірі 3268,36 грн суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до пункту 8.3 договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення.

Згідно з розрахунком заборгованості, АТ «Ощадбанк» нараховано заборгованість по пені за період по 25.02.2020 року /а. с. 26/, після 25.02.2020 року нарахування пені не здійснювалось, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування у даному випадку положень пункту 6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначена вимогапро стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів в розмірі 3268,36 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3-х процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 1628,57 грн., 3-х процентів річних за несвоєчасне погашення процентів в сумі 116,91 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 3226,50 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в сумі 244,66 грн суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 17 березня 2021 року АТ «Ощадбанк» направило ОСОБА_1 вимогу про повернення кредиту, яку отримано відповідачем 26 березня 2021 року /а. с. 25/. У вимозі АТ «Ощадбанк» просить відповідача протягом тридцяти календарних днів з дати одержання даної вимоги погасити заборгованість перед банком.

З урахуванням вказаного, позивач має право нараховувати статтю 625 ЦК України з 27 квітня 2021 року.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до розрахунків заборгованості позивачем здійснено нарахування заборгованості по 3-м процентам річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 3-м процентам річних за несвоєчасне погашення процентів, втратам від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, втратам від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за період з 21 червня 2019 року до 27 квітня 2021 року, тобто під час дії договору.

Ураховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по 3-м процентам річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 3-м процентам річних за несвоєчасне погашення процентів, втратам від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, втратам від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за період по 11 червня 2021 року, відтак суд апеляційної інстанції наводить власний розрахунок за період з 27.04.2021 року по 11.06.2021 року в межах позовних вимог.

Розрахунок 3-х процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (20250 х 3 % : 365 х 45 = 75,82 грн).

Розрахунок 3-х процентів річних за несвоєчасне погашення процентів (2395,03 х 3 % : 365 х 45 = 8,86 грн).

Розрахунок втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (20250 х 100.7 (квітень 2021) = 141.75 : 12 = 11,81 : 30 х 4 (кількість днів прострочення) = 1,57; 20250 х 101.3 (травень 2021) = 263,25 : 12 = 21,94; 20250 х 100.1 (червень 2021) = 20.25 : 12 = 1,69 : 30 х 11 = 0,62. Всього 1,57+21,94+0,62 = 24.13)

Розрахунок втратам від інфляції за несвоєчасне погашення процентів (2395,03 х 100.7 (квітень 2021) = 16.76 : 12 = 1.40 : 30 х 4 (кількість днів прострочення) = 0.19; 2395,03 х 101.3 (травень 2021) = 31.13 : 12 = 2.59; 2395,03 х 100.1 (червень 2021) = 2.39 : 12 = 0.20 : 30 х 11 = 0.07. Всього 0.19+2.59+0.07 = 2.85).

Згідно з пунктом 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга заслуговує на увагу частково, рішення місцевого суду підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 20111 від 21 червня 2019 року в розмірі 3380,02 грн., з них : пеня за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів 3268,36 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 75,82 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів 8,86 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 24,13 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 2,85 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (2270 х 31.07 % (3380.02 х 100 : 10880.03 (ціна позову) = 31.07 %) = 705,29 грн.), та за подання апеляційної скарги в сумі 1057,93 грн (3405 грн. х 31.07 % = 1057,93 грн).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2021 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про споживчий кредит № 20111 від 21 червня 2019 року в розмірі 3380,02 грн., з них : пеня за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів 3268,36 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 75,82 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів 8,86 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 24,13 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 2,85 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 705 (сімсот п`ять) гривень 29 копійок, та за подання апеляційної скарги в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 93 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський