справа № 208/5237/20
№ провадження 2/208/506/22
12 січня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.,
секретаря судового засідання - Задьори В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора «Про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом», -
У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора «Про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом».
Згідно позовних вимог, прохає:
-встановити факт її, ОСОБА_1 , проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки, з 1996 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-визнати за нею, ОСОБА_1 , як спадкоємицею четвертої черги, право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . На будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловою площею 40,6 кв. м., загальною площею 79,5 кв.м. з надвірними будівлями, що є підставою для реєстрації за нею, ОСОБА_1 прав власності в органах Державної реєстрації;
-визнати за нею, ОСОБА_1 , як спадкоємицею четвертої черги, право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 15,0 кв.м. з надвірними будівлями. Загальною площею 28,7 кв.м., що є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 прав власності в органах Державної реєстрації.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що позивачка починаючи з липня 1996 року перебувала у цивільному шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким спільно проживала, мала спільний побут, матеріальні витрати, придбання, вела спільні господарські справи, піклувалася матір`ю свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , з якою також спільно проживали до її смерті.
На момент створення їх сім`ї, ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 . Батько його, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав свого часу батькам ОСОБА_2 , а після смерті батька, спадщину прийняла мати ОСОБА_3 . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: А-1 - житловий будинок, 1965 року спорудження, житловою площею 40,6 кв. м., загальна площа будинку 79, 5 кв. м.; № 1 - водопровід; № 2 - зливна яма; №3, 4 - огорожі. Розташований на земельній ділянці площею 79,6 кв.м., яка не є приватизованою. Саме в цьому будинку позивач із ОСОБА_2 , як з її чоловіком постійно проживала однією сім`єю, починаючи з 1996 року. Проживали як подружжя з усіма притаманними сім`ї ознаками. Мали спільний побут та бюджет, вели спільне господарство, турбувались один про одного, тобто мали місце всі немайнові і майнові відносини між подружжям, разом робили ремонт в будинку, обробляли присадибну ділянку, облаштовували подвір`я, як члени однієї сім`ї. Як батьки, віддали заміж 12 листопада 2005 року доньку позивача ОСОБА_5 . Також, позивач із чоловіком та його матір`ю доглядали і за будником та прибудинковою територією, розташованого поруч житлового будинку АДРЕСА_2 , який належав батькам матері чоловіка, а після смерті батька ОСОБА_3 - став належати бабусі чоловіка ОСОБА_6 , у в вигляді 3/4 частини житлового будинку, та 1/4 частина яка належала матері чоловіка - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла і спадщину після її смерті фактично прийняла її донька ОСОБА_3 , нотаріально її не оформив. Але згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном».
Фактично спадщина була прийнята ОСОБА_3 в шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця і, таким чином, вона із чоловіком обробляли присадибні ділянки біля двох житлових будинків, які належали їх сім`ї. Коли мати чоловіка за станом здоров`я та похилим віком потребувала постійного догляду та допомоги, то вона із чоловіком доглядали її на протязі багатьох років. 09 грудня 2005 року ОСОБА_3 зробила нотаріальну довіреність на моє ім`я, на розпорядження належними їй грошовими заощадженнями у ВАТ «Державний ощадний банк України», що свідчить про повну довіру та визнання позивача близькою людиною. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла. Після її смерті спадщину, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, прийняв ОСОБА_2 , як її син, але нотаріально він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 листопада 2016 року за реєстраційним №3-1507 в Першій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі тільки на житловий будинок АДРЕСА_1 . Хоча фактично прийняв спадщину і на будинок АДРЕСА_2 . Бо, окрім того, що доглядали за будинком, обробляли город, сплачували комунальні платежі, чоловік був зареєстрований у цьому будинку. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , складається з: А-1 - житловий будинок, 1948 року спорудження, житловою площею 15 кв. м., загальна площа будинку 28,7 кв. м.; Е - вбиральня; № 1- огорожа. Розташований на земельній ділянці площею 1076 кв. м, яка не приватизована.
Проживала позивачка із спадкодавцем постійно в буд. АДРЕСА_1 до його смерті, і продовжила проживати в ньому по час розгляду справи по суті, несе витрати з оплати комунальних платежів та підтримує обидва будинки в належному санітарно-технічному стані. Крім того, житловий будинок АДРЕСА_1 , є її єдиним постійним місцем проживання. Як дружина позивачка отримала державну допомогу на поховання ОСОБА_2 в територіальному органі Пенсійного фонду. Як єдиний спадкоємець після смерті цивільного чоловіка також звернулась в установленому законом порядку до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, бо вважає, що 25 років спільного проживання із спадкодавцем в сімейно-шлюбних відносинах дають їй право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 ..
Проте, постановою державного нотаріуса Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. від 01 квітня 2020 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що я не можу надати документи, які офіційно надали б мені право отримання спадщини. При цьому мені було рекомендовано звернутись до Суду та вирішити питання про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку - є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Але для мене це є єдиним способом захисту моїх законних інтересів.
2.Позиція відповідача.
Відповідач будучи належним чином сповіщеним, згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, заяв та клопотань, відзиву на позов не подавав, до судового засідання представник відповідача не прибував, причину неявки суду не повідомляв.
3.Позиція 3-ої особи.
3-я особа, будучи належним чином сповіщена, згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, заяв та клопотань, відзиву на позов або письмових заперечень щодо предмету спору не подавав, до судового засідання представник 3-ої особи не прибував, причину неявки суду не повідомляв.
4.Процесуальні питання, заяви і клопотання.
31 липня 2020 року позивачем подано позов до провадження суду.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2020 року, справа передана у провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Нельгі Д.В..
05 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження.
10 серпня 2020 року ухвалою суду витребувано за клопотанням сторони позивача, копію спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_2 ..
04 листопада 2020 року справа передана згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді Івченко Т.П., з підстав вибуття зі складу суду судді Нельги Д.В..
07 грудня 2020 року від Другої кам`янської державної нотаріальної контори отримана копія спадкової справи № 735/2019 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
23 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.
12 січня 2022 року ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
5.Фактичні обставини встановлені судом.
Щодо родинних стосунків:
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_7 , у с. Решетилівка, Решетилівського району Полтавської області, батьками якої зареєстровані ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , про що зроблено актовий запис № 5302 від 02 серпня 1981 року (свідоцтво про народження відновлено - Дніпродзержинським міським ЗАГС) (а.с. 22).
ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_8 , що відображено у свідоцтві про право на спадщину (а.с. 24).
20 березня 1949 року ОСОБА_4 , 1929 року народження уродженець Полтавської область, Решетилівського району, і ОСОБА_7 , 1927 року народження, уродженка с. Решетилівка Полтавської області, зареєстрували шлюб у м. Дніпродзержинську про що зроблено актовий запис за № 552 від 20 березня 1949 року Міським бюро ЗАГС. При реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 21).
ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_2 , батьками якого зареєстровані ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 336 від 23 квітня 1957 року Дніпровським районний ЗАГС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 17).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданого Баглійським районним відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської УРСР, актовий запис № 451 від 25 березня 1974 року (а.с. 20).
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, актовий запис № 2094 від 25 вересня 1986 року проведений відділом ЗАГС Баглійського райвиконкому м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 23).
09 грудня 2005 року ОСОБА_3 , проживаюча у будинку АДРЕСА_1 , оформила довіреність на ОСОБА_1 , з правом на розпорядження належними їй грошовими вкладами, з усіма відсотками, індексаціями, по рахункам, відкритими у ВАТ «Державний Ощадний банк України», в усіх його філіях, відділеннях (а.с. 31), яка була посвідчена нотаріально 09 грудня 2005 року та внесена у реєстр за № 8384 приватним нотаріусом Жидковим В.Ю. Дніпродзержинського міського нотаріального округу.
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 103 від 18 січня 2006 року, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 18 січня 2006 року (а.с. 30).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Заводським районним у місті кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 951 від 23 серпня 2019 року (а.с. 16).
Факт звернення до нотаріальної контори:
20 грудня 2019 року було зареєстрована спадкова справа № 735/2019 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1), за заявою ОСОБА_1 , Другою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.
01 квітня 2020 року Державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. складено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-14).
Факт спільного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_6 :
Згідно до копії домової книги АДРЕСА_2 (а.с. 60), відображено що у зазначеному будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були зареєстровані з 29 квітня 1976 року.
Факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 :
Згідно до показів ОСОБА_1 під час судового розгляду підтверджено, що позивач фактично є зареєстрованою за адресою АДРЕСА_3 , але починаючи з липня 1996 року проживала із ОСОБА_2 . Останні близько 20-ти років проживала із ним у будинку АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 , по час його смерті. Спільних дітей не мають, шлюб не реєстрували, заповіт за своє життя ОСОБА_2 не складав.
Факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у домоволодінні АДРЕСА_1 , на протязі 25 років, а саме в період з 1996 по 21 серпня 2019 року, разом із ОСОБА_1 , яка проживала за вказаною адресою без реєстрації і вела спільне господарство із ОСОБА_2 , підтверджено актом № 27 складеним 18 травня 2020 року квартальним комітетом Заводського району м. Кам`янське Дніпропетровської області (а.с. 18).
Довідкою відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради № 21/1984 від 04 червня 2020 року (а.с. 26), підтверджено що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрованим у будинку АДРЕСА_2 в період з 11 серпня 1997 року по 16 листопада 2016 року. Станом на 02 червня 2020 року довідкою № 21/1906 (а.с. 27), підтверджено відсутність зареєстрованих осіб у зазначеному будинку АДРЕСА_2 , що також підтверджено копією домової книги будинку АДРЕСА_2 (а.с. 58-60).
Свідок ОСОБА_10 , ОСОБА_11 допитані за клопотанням сторони позивача, під час судового засідання підтвердили факт того, що позивачка ОСОБА_1 і померлий ОСОБА_2 , постійно проживали разом більш ніж 20-ть років. За час спільного проживання, для всіх сусідів позивач та померлий ОСОБА_2 сприймалися як чоловік та дружина, так як в них був спільний побут, спільні витрати, спільно вирішували життєві питання, піклувалися один про одного, та інше. У померлого ОСОБА_2 дітей не було, на час смерті єдиною особою з якою він проживав, була ОСОБА_1 . На час смерті ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 проживав у будинку АДРЕСА_1 , де і по теперішній час жиле лише позивач.
Щодо домоволодіння АДРЕСА_2 :
21 травня 1976 року ОСОБА_6 набула право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-2780, яке було зареєстровано БТІ м. Дніпродзержинська.
Зазначене підтверджено відповіддю № 538 від 16 березня 2020 року ОКП «ДБТІ» (а.с. 25).
Будь-яких відомостей щодо реєстраційних даних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 03 липня 2020 року щодо будинку АДРЕСА_2 , - відсутні (а.с. 54).
Згідно до технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_2 оформлене на ім`я ОСОБА_1 , станом на 03 липня 2020 року (а.с. 39-44), домоволодіння складається із:
Житлового будинку А, загальною площею 28,7 кв.м, житловою площею 15,0 кв.м; яка складається із приміщення № 1 - кухня 6,4 кв.м; приміщення № 2 - житлова кімната, площею 15,0 кв.м; приміщення № 3 - коридору, площею 7,3 кв.м;
Згідно до відповіді Відділу у м. Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16.07.2020 року за № 262/152-20 підтверджено відсутність інформації у Державному земельному кадастрі, щодо земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 53).
Щодо домоволодіння АДРЕСА_1 :
09 листопада 2016 року набуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку А-1, житловою площею 40,6 кв.м, загальною площею 79, 5 кв.м, № 1 водопровід; № 2 зливна яма; № 3,4 огорожі, - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , як спадкодавця, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., спадкова справа № 512/2006, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1507 (а.с. 19).
Згідно до технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 оформлене на ім`я ОСОБА_1 , станом на 16 квітня 2020 року (а.с. 33-38), домоволодіння складається із:
Житлового будинку А-1, загальною площею 79,5 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м; підвалу Апід, площею 14,0 кв.м, прибудови а1, площею 23,5 кв.м; прибудови а2, площею 2,8 кв.м; прибудови а3, площею 2,6 кв.м; ганку, площею 1,5 кв.м; водопроводу № 1, зливної ями № 2; воріт № 3; хвіртки № 4; замощення - 1.
Згідно до відповіді Відділу у м. Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16.07.2020 року за № 263/152-20 підтверджено відсутність інформації у Державному земельному кадастрі, щодо земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 52).
6.Норми права застосовані судом.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.
Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.
У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Стаття 325 ЦК України. Право приватної власності
1. Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.
2. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
3. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.
Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.
Стаття 355 ЦК України. Поняття і види права спільної власності
1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Стаття 368 ЦК України. Право спільної сумісної власності
1. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
2. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.
3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
4. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Стаття 1216 ЦК України. Поняття спадкування
1. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1218 ЦК України. Склад спадщини
1. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Стаття 1258 ЦК України. Черговість спадкування за законом
1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Стаття 1261 ЦК України. Перша черга спадкоємців за законом
1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Стаття 1264 ЦК України. Четверта черга спадкоємців за законом
1. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України, - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Ч. 2 ст. 21 Сімейного Кодексу України, - Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Ч. 1 ст. 36 Сімейного Кодексу України, - Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
7.Висновки та мотиви ухваленого рішення.
Щодо факту спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 ..
Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
На підставі показів позивача, свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , допитаних під час судового розгляду, разом із сукупністю доказів: акту № 27 складеним 18 травня 2020 року квартальним комітетом Заводського району м. Кам`янське Дніпропетровської області (а.с. 18); довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради № 21/1984 від 04 червня 2020 року (а.с. 26); особистих фотокарток, позивачем доведено що в період з 1996 року і по 21 серпня 2019 року, ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказаною адресою без реєстрації і вела спільне господарство із ОСОБА_2 , мала спільні з ним стосунки як жінки та чоловіка які проживали разом без реєстрації шлюбу.
Так, згідно до правової позиції викладеної у постанові КЦС ВС від 28 серпня 2019 року № 588/350/15-ц, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
На правовідносини, які виникли між сторонами з приводу набуття спільного майна й продовжили існувати після 01 січня 2004 року, поширюється дія СК України.
Поняття ж сім`ї в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, як сім`ї що складається із осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, набуло свого значення з часу набуття законної чинності Сімейним Кодексом України, а саме з 01.01.2004 року.
Так, як згідно до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
А тому, визнання факту того, що за своє життя ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, можливо лише в період із 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по час смерті ОСОБА_2 , так як згідно до законодавства що діяло в період з липня 1996 року та по 01.01.2004 рік, поняття сім`ї визначено ст. 2, ч. 2 ст. 6 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР, які врегульовували це питання шляхом визнання тільки шлюбу, який укладений у державних органах запису актів громадянського стану, і тільки з цих підстав особи набували права та обов`язки в передбаченому законом порядку.
Що узгоджується із правовим висновком Верхового Суду, викладеного у Постанові від 24.01.2020 року справа № 546/912/16-ц.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
А отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
А тому згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги, яка має право на спадкування за законом спадщини відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`ять років, до часу відкриття спадщини.
Щодо обсягу спадщини та її складових, та підстав для реалізації права на спадкування, суд виходить з наступного.
При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Проте практика розгляду спадкових справ без попереднього звернення спадкоємців у нотаріальну контору та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії склалася в окремих судах усіх областей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.
Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Згідно до правової позиції ВС від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.
Щодо будинку АДРЕСА_2 , то згідно до зазначеного об`єкту нерухомості останні зареєстровані відомості щодо реєстрації права власності на нього складаються із наступного:
-права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 1976 року, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-2780, яке було зареєстровано БТІ м. Дніпродзержинська.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , яка на час смерті проживала із ОСОБА_3 , яка є її рідною донькою. А тому, на час смерті ОСОБА_12 , її чоловік ОСОБА_8 , був померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 , і залишилася єдина спадкоємиця першої черги - її донька ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину у виді права власності на 3/4 житлового будинку АДРЕСА_2 .
Також в ході судового розгляду судом встановлено, що за своє життя ОСОБА_3 по час смерті користувалася житловим будинком АДРЕСА_2 , разом із сином та позивачем, що підтверджено в ході судового розгляду, але не оформила своє право власності на зазначену 3/4 частини яка прийнята була нею як спадщину по закону після смерті її матері ОСОБА_6 ..
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 103 від 18 січня 2006 року, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 18 січня 2006 року (а.с. 30).
А тому, у склад спадщини, відкритої на час смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , враховуючи що за своє життя спадкодавця - ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину у виді 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , як спадкоємиця першої черги, після смерті своєї матері ОСОБА_6 , але своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_6 не реалізувала, та не здійснила державну реєстрацію такого права за собою, а тому такого права як права власності на 3/4 частини зазначеного домоволодіння не набула, а лише набула право на спадкування, що не є тотожним до права власності на нерухоме майно.
І саме це право, - як право на спадкування майнових прав на 3/4 частин житловий будинок АДРЕСА_2 , як спадщини відкритої на час смерті спадкодавця - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , і увійшло до складу спадщини відкритої на час смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Як встановлено в ході судового розгляду на час смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , єдиним спадкоємцем першої черги був її син - ОСОБА_2 , так як чоловік ОСОБА_4 , помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 . Що на час смерті ОСОБА_3 , її син ОСОБА_2 , був зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 , та проживав із спадкодавцем разом, а тому фактично прийняв спадщину.
Що на час смерті ОСОБА_3 , у склад спадщини відкритої на час її смерті входило:
-право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 );
-право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_2 );
-та право на спадкування спадщини у виді 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 ), відкритої на час смерті її матері - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як встановлено судом, на частину спадщини яка складається із права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за своє життя ОСОБА_2 реалізував, шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини відкритої після смерті його матері ОСОБА_3 , отримав 09 листопада 2016 року
свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , як спадкодавця, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., спадкова справа № 512/2006, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1507 (а.с. 19), щодо інших складових спадщини відкритої після смерті матері, ОСОБА_2 , щодо житлового будинку АДРЕСА_2 , як спадкоємець своє право не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Заводським районним у місті кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 951 від 23 серпня 2019 року (а.с. 16).
А тому, встановив що за своє життя ОСОБА_2 , як спадкоємиць першої черги після своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично прийняв, але не оформив свідоцтва про право на спадкування за законом на:
-права на спадкування спадщини відкритої після смерті її матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично прийняту нею, у склад якої входить: права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 1976 року, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-2780, яке було зареєстровано БТІ м. Дніпродзержинська;
то ці зазначені права (право власності та право на спадкування) увійшли до складу спадщини відкритої на час смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , як право на спадкування на 1/4 частини спадщини відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , та права на спадкування на 3/4 частини відкритої після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , житлового будинку АДРЕСА_2 , згідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України.
Так, згідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, - Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
А тому враховуючи вищезазначене, а саме що ОСОБА_1 , згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, є спадкоємицею четвертої черги, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , а тому у четверту чергу має право на спадкування за законом, на спадщину відкриту на час смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у склад якої входить:
-права на спадкування права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 , за її життя, на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 1976 року, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-2780, яке було зареєстровано БТІ м. Дніпродзержинська.
Зазначені фактичні обставини, усувають прогалину у відсутності підстав для оформлення спадщини в передбаченому порядку, так як підставою відмови нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва було відсутність повного обсягу документів та підтвердження фактичних даних щодо реалізації такого права. Саме в цій частині судом вирішено це питання.
А тому, судом враховується що нотаріуси не можуть вчиняти нотаріальні дії за умови існування спору про право або про факт, але й суд під час розгляду спадкових справ не має вирішувати правові питання, що становлять собою нотаріальну компетенцію.
На підставі вище зазначеного, судом встановлено, що вирішення спору, надає всі умови для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають, оскільки суд не може розглядати у позовному провадженні безспірні справи.
А тому в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.
Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).
8.Судові витрати.
При зверненні із позовом позивачем ОСОБА_1 сплачено 1124,00 гривень 00 копійок - в оплату судового збору (а.с. 2), та 840,00 гривень в оплату судового збору (а.с. 4).
Враховуючи що позивачем не заявлено про відшкодування понесених нею витрат, такі витрати покладаються на позивача.
Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора «Про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом» - задовольнити частково.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженка м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживала за життя спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на час своєї смерті за адресою АДРЕСА_2 , як чоловік і жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно.
Встановити, що у склад спадщини відкритої на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на час своєї смерті за адресою АДРЕСА_2 , входить, в тому числі:
-право на спадкування права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається із Житлового будинку А, загальною площею 28,7 кв.м, житловою площею 15,0 кв.м; у склад якого входить приміщення № 1 - кухня 6,4 кв.м; приміщення № 2 - житлова кімната, площею 15,0 кв.м; приміщення № 3 - коридору, площею 7,3 кв.м; зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 1976 року, посвідченого Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-2780.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Роз`яснити право ОСОБА_1 , на підставі рішення суду, на звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, в передбаченому законом порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 ;
Суддя Івченко Т. П.