Справа № 367/540/22
Провадження №2-з/367/76/2022
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

27 січня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

за участі секретаря Сіренко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Фастлайн Капітал», ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор», треті сторони: ПАТ «Банк Надра», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про визнання недійсними договорів про відступлення прав за договорами іпотеки.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просивдо набрання законної сили рішення суду Ірпінського міського суду Київської області вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, належать на праві приватної власності ОСОБА_1 : земельної ділянки, кадастровий номер :01:132:0170, АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,2668га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, кадастровий номер :01:132:0172. АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1731га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: земельної ділянки, кадастровий номер :01:132:0176. АДРЕСА_1 . площа земельної ділянки 0,1747га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, кадастровий номер :01:132:0174, АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: земельної ділянки, кадастровий номер :01:132:0178. АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0.1849га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування поданої заяви вказав, що за кредитними та іпотечними договорами змінювалась сторона кредитора - з ПАТ «КБ Надра» на ТОВ «ФК Фастлайн», а згодом з ТОВ «ФК Фастлайн капітал» на ТОВ «ФК Груп Фактор» згідно договорів відступлення права вимоги. 24 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фастлайн Капітал» укладено договір №GL3N217255 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O. та зареєстровано в реєстрі за №1482. Відповідно до додатку до Договору про відступлення права вимоги, до Нового кредитора переходять права по боржнику - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за кредитними договорами №І6/П/РП/2007-840 від 21.02.2007 року та №18/П/РП/2008-840 від 31.01.2008 року та поручителю - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) за договорами поруки №б/н від 21.02.2007 року та від 31.01.2008 року. 19 червня 2020 року між ТОВ «Фастлайн Капітал» та ТО В «ФК Груп Фактор» було укладено договір №16/П/РП/2007-840 від 21.02.2007 року та №18/П/РП/2008-840 від 31.01.2008 року про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O. та зареєстровано в реєстрі за №2041. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2/711/11 від 30.09.2011року задоволено вимоги ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 246 498 (сім мільйонів двісті сорок шість тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень 75 копійок.ТОВ «ФК Груп Фактор» вчиняє активні дії щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, оскільки в жовтні 2021 року виконавчий лист щодо ОСОБА_1 було подано до виконання приватному виконавцю Голяченко І.П. Наразі відкрито виконавче провадження, здійснено опис та арешт майна боржника, а також 22.11.2021 року винесено постанову про призначення експерта для здійснення оцінювання земельних ділянок. Внаслідок зазначених дій земельні ділянки можуть бути реалізовані з електронних торгів. Оскільки щодо частини земельних ділянок у кількості 5 ШТУК, а саме з кадастровими номерами :01:132:0170,:01:132:0172, :01:132:0174. :01:132:0176, :01:132:0178. що мають цільове призначення - ведення особистого селянського господарства не може бути іпотекодержателем ТОВ «ФК Груп Фактор», оскільки не є банківською установою, отже ТОВ «ФК Груп Фактор» не можуть вчиняти жодні дії щодо стягнення на земельні ділянки, зазначені вище. На даний час є необхідність в накладенні арешту на земельні ділянки для уникнення примусових дій зі сторони ТОВ «ФК Груп фактор», а також приватного виконавця щодо реалізації зазначеного майна. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких я звернулась до суду. Зазначив, що збереження спірних правовідносин в існуючому на сьогоднішній день стані буде спрямовано в тому числі на забезпечення збереження балансу інтересів як їх існуючих учасників, так і потенційно можливих учасників, які виникнуть під час вирішення спору, адже, попередить можливість понесення ними можливих збитків та додаткових витрат v випадку подальшого відчуження чи розпорядження спірними активами. Вказав, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вивчивши дану заяву суд приходить до наступних висновків.

Із аналізу положень ст.ст.149, 153 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на право суду на вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує при постановленні ухвали не лише доводи заяви позивача про забезпечення позову, а і наявні матеріали цивільної справи, оскільки згідно положень ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову крім всього іншого, повинні бути зазначені відомості, потрібні для забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих на підтвердження позовних вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п.4 Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Згідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю, що заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно задовольнити, накласти арешт на земельні ділянки, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме на: 1) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0170, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,2668га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 2) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0172, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1731га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: 3) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0176, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1747га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 4) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0174, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: 5) земельна ділянка, кадастровий номер :01:132:0178, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0.1849га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства до набрання рішенням суду у цивільній справі № 367/540/22 законної сили, оскільки невжиття запропонованого позивачем ОСОБА_1 заходу забезпечення позову може призвести до негативних наслідків для нього та зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення його позову.

Керуючись ст.ст.149-153,157 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

накласти арешт на земельні ділянки, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме на: 1) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0170, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,2668га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 2) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0172, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1731га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: 3) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0176, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1747га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 4) земельну ділянку, кадастровий номер :01:132:0174, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: 5) земельна ділянка, кадастровий номер :01:132:0178, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0.1849га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства до набрання рішенням суду у цивільній справі № 367/540/22 законної сили.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.С. Кухленко