РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 569/25108/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.12.2020 року в справі №569/13673/20 та стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1020,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач має змогу надавати на утримання дитини значно більшу суму, ніж та, що визначена рішенням Рівненського міського суду від 14.12.2020 року, вважає, що платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, який регулярно на тривалий час виїжджає за кордон та отримує необлікований офіційно та неоподаткований дохід з невідомим джерелом походження коштів, а також має у своїй особистій приватній власності 5 (п`ять) придбаних за договорами купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна та є власником транспортного засобу марки «Богдан 211010», 2014 року випуску. Разом з тим, у платника аліментів не має інших дітей, непрацездатних дружини, чи батьків, його майновий стан покращився, оскільки за наявною інформацією відповідач офіційно працевлаштований, а також отримує офіційно необлікований дохід від здійснення підприємницької діяльності не будучи при цьому зареєстрованим фізичною особою - підприємцем, а саме надає послуги професійного фотографа, що підтверджується електронними доказами, а саме, оголошенням відповідача в мережі інтернет.

Зазначає, що проживає в гуртожитку в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , разом з трьома малолітніми дітьми( ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також наразі, перебуває у відпустці по догляду за третьою дитиною, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вважає, що раніше визначений судом розмір аліментів становить менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини і її гармонійного розвитку, і позивач не має можливості працювати і отримувати доходи, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що свідчить про погіршення її майнового стану, а також враховуючи докази покращення майнового стану платника аліментів, позивач вважає справедливим та таким, що відповідає майновому стану та здоров`ю відповідача та забезпечить інтереси дитини належним чином стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 4000 грн., щомісячно.

Крім того, батько зобов`язаний брати участь також у додаткових витратах на дитину. Так в період травня - липня 2021 року сину сторін ОСОБА_5 проведено 12 (дванадцять) занять в логопеда для усунення проблем мовлення, вартістю 170 грн. 00 коп. кожне, загальною вартістю 2040 (дві тисячі сорок) грн. 00 коп. Просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 17 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

10 січня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги та просить у задоволенні відмовити. Вказав, що прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років станом на 1 січня 2022 року становить 2618,00 грн. Отже, на даний час встановлений судом розмір аліментів, який стягується з нього є більшим від мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину. Зауважує, що уже другий раз позивач обґрунтовує покращення його матеріального стану набуттям у попередні роки одного і того ж майна. Вважає, що сам по собі факт права власності на майно, яке придбано у попередні роки не може свідчити про покращення його матеріального стану за останній рік. Його сукупний місячний дохід становить 4970,38 грн.
Вказав, що 05 травня 2021 року уклав шлюб, його дружина вагітна, ніде не працює, та перебуває на повному його утриманні. Крім того, його мати ОСОБА_8 є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію за віком - з 1769.00 грн по 1934,00 грн. на місяць, майже не може самостійно пересуватись, хворіє та потребує постійного догляду. Щодо додаткових витрат, то зазначив, що з наданих позивачем документів неможливо встановити, чи дійсно позивачем було здійснено оплату послуг логопеда, а також, чи дійсно послуги були надані його синові. Просить в позові відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову, з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.02.2014 року, серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.12.2020 року в справі №569/13673/20, що набрало законної сили 14.01.2021 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 26 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4000 (чотири тисячі) грн. у відшкодування понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст.185 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейною стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ним Кодексом.

Так, позивач обгрунтовує покращення матеріального стану відповідача наявністю п`яти придбаних за договорами купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна - чотирьох земельних ділянок та житлового будинку, а також транспортного засобу марки «Богдан 211010», 2014 року випуску.

Проте, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що об`єкти нерухомого майна та транспортний засіб були придбані відповідачем у період з 2014 по 2016 роки, однак доказів того, що вказані об"єкти нерухомого майна передані в найм чи користування третіх осіб та приносять відповідачу будь якого прибутку судом не здобуто та позивачем суду не надано, що є її процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України.
Крім того, у рішенні Рівненського міського суду від 14.12.2020 по справі №569/13673/20 судом було досліджено обставини придбання вказаних об"єктів нерухомого майна відповідача, надано оцінку та враховано при визначенні розміру аліментів.

Таким чином, суд вважає, що сам по собі факт права власності на майно, яке придбано відповідачем у попередні роки не може свідчити про покращення матеріального стану відповідача.

Суд не бере до уваги твердження позивача, що відповідач регулярно на тривалий час виїжджає за кордон та отримує необлікований офіційно та неоподаткований дохід з невідомим джерелом походження коштів, оскільки позивач не надав жодного доказу на підтвердження цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених, ним Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд також відхиляє посилання позивача, що відповідач надає послуги професійного фотографа, оскільки судом не здобуто, а позивачем не доведено, що така діяльність приносить відповідачу будь який дохід.

В той же час, ОСОБА_2 надав суду наказ № 3-к від 30 липня 2021, що з 30 липня 2021 року працює директором у ТОВ «Явір Плюс ЛТД», а відповідно до наказу № 14-к від 30 вересня 2021 року приступив до виконання обов"язків директора ТОВ " Майдан "Мисливський" з 01 жовтня 2021 року за сумісництвом з неповним робочим днем.

Згідно із довідкою про нараховану та виплачену заробітну плату №ЯВ000000001 від 04 січня 2022 року за період з 30 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року ОСОБА_2 одержано заробітну плату у ТОВ «Явір Плюс ЛТД» у загальній сумі 18226,36 грн, що у середньому за місяць становить 2445, 37 грн, а згідно довідки про нараховану та виплачену заробітну плату №МД000000001 від 04 січня 2022 року за період з 01 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року відповідачем у ТОВ «Майдан Мисливський», одержано заробітну плату у загальній сумі 9 410, 00 грн., що у середньому в місяць становить 2525,01 грн.

З огляду на викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами відповідачем суду доведено, що його сукупний місячний дохід становить 4970, 13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини: 2) стан здоров`я та матеріальне становите платника аліментів: 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожитковою мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів: 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріапьне становище дитини і платника аліментів: наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіки, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина: інші обставини, шо мають істотне значення.

При визначенні підстав для збільшення розміру раніше встановленого розміру аліментів рішенням суду, суд враховує долучені відповідачем докази, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 між відповідачем та ОСОБА_9 05 травня 2021 року укладено шлюб та відповідно до довідки № 449 від 22.12.2021 року, виданої КП "Обласний перинатальний центр" РОР Карабачинській О.С. (дружині відповідача), в тому, що вона перебуває на обліку в КП "Обласний перинатальний центр" РОР, у зв"язку з вагітністю, а відтак перебуває на утриманні відповідача.

Таким чином, суд вважає твердження позивача про відсутність на утриманні відповідача непрацездатної дружини, є безпідставними.

Разом з тим, суд відхиляє долучені відповідачем докази перебування на його утриманні непрацездатної матері, а саме копію пенсійного посвідчення, довідку про доходи матері, лікарський діагноз від 20 липня 2021 року, картку хворого, протокол обстеження від 07 червня 2021 року, оскільки не є належними доказами цього факту.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилається також на те, що у неї змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого чоловіка. Проте, суд зауважує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження позивачки дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що раніше визначений судом розмір аліментів становить менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» № 2246-VІІI від 07.12.2017 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум становить 2618, 00 грн., з огляду на таке.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (тобто на даний час 1309,00 грн.). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (тобто 2618,00 грн.).
Таким чином, в судовому засіданні не встановлено достатність доходу відповідача, а відтак, враховуючи, що відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків, суд вважає аліменти у розмірі 2000 грн, щомісячно є необхідним та достатнім, а підстав для збільшення розміру встановлених аліментів рішенням суду судом не встановлено.
Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вимог в частині збільшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивач не довела суду існування обставин, що у відповідності до ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Відмовляючи також в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат, то суд вказав на таке.

Позивач просить частково відшкодувати додаткові витрати на логопеда у сумі 1020, 00 грн.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини. її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, слід враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ким Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину позивачем до позовної заяви додано товарні чеки, видані ФОП ОСОБА_10 на суму 2040 грн.

Разом з тим, суд вважає вказані розрахункові документи неналежними доказами понесення позивачем додаткових витрат на дитину, оскільки не містять інформації про платника, а також особу (дитину), якій надаватись такі послуги.

Таким чином, з даних документів неможливо встановити, чи дійсно позивачем було здійснено оплату послуг логопеда, а також, чи дійсно послуги були надані ОСОБА_5 .

Крім того, в порушення вимог ст, 185 СК України не надано жодних підтверджень необхідності відвідування логопеда - направлення на лікування педіатра дитини. Наявність самих по собі товарних чеків за відсутності відповідної медичної документації (медичної виписки, довідки, рекомендацій лікаря, тощо) не підтверджує адресність таких витрат на дитину.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Таким чином, позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про покращення матеріального стану відповідача з дати набрання законної сили рішенням Рівненського міського сулу Рівненської області від 14.12.2020 по справі №569/13673/20 про встановлення розміру аліментів та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, а також понесених додаткових витрат на утримання дитини.

Відтак, суд вважає, що розмір аліментів, визначений у рішенні Рівненського міського суду від 14.12.2020 по справі №569/13673/20 2000,00 грн. є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав та мотивів викладених вище.

Керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.Г. Кучина