Справа № 569/4767/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі судді Кучиної Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького Андрія Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобов`язань за виконавчим листом №569/4767/21, виданого Рівненським міським судом 27.09.2021 року.

20 грудня 2021 року боржник подав до суду заперечення на подання приватного виконавця, вказавши, що доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем не надано, а супровідний лист таким доказом не є. Також зауважує, що у матеріалах подання відсутні докази на підтвердження вчинення ним як боржником у виконавчому провадженні саме умисних дій, спрямованих на приховування грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким A.A., у зв`язку з примусовим рішенням суду.

14 січня 2022 року приватний виконавець подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

17 січня 2022 року державний виконавець надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, подання підтримав, просить задоволити.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання.

Суд, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького Андрія Андрійовича перебуває виконавче провадження АСВП №67040474 (дата відкриття 05.10.2021) з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/4767/21 від 27.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за Договором позики в розмірі 25000.00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США та 3814,75 (три тисячі вісімсот чотирнадцять гривень сімдесят п`ять копійок) - 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6965,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 коп.

Постановою приватного виконавця від 05.10.2021 року відкрито вказане вище виконавче провадження.

Згідно відповіді ПФ України № від 05.10.2021 р. боржник не отримує пенсію.

Згідно відповіді ПФ України № від 05.10.2021 р. боржник не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами та у ПФ України відсутні відомості про останні місце роботи боржника.

Постановою приватного виконавця від 05.10.2021 р. накладено арешт на майно боржника.

Згідно відповіді РСЦ МВС № 124909467 від 03.12.2021 року станом на 04.12.2021 року транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Відповідно до відомостей, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2021 р. № 289063173, у боржника відсутнє майно.

Постановою приватного виконавця від 05.10.2021 р. накладено арешт на кошти боржника.

Згідно відповідей Акціонерне товариство "ТАСкомбанк", Акціонерне товариство "Райффайзен Банк", Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", Публічне акціонерне товариство "Банк Восток", Акціонерне товариство "ПроКредит Банк", Акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Львів", Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», Акціонерне товариство "ОТП БАНК", Акціонерне товариство "Ідея Банк", Акціонерне товариство "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" 05.10.2021 постанови повернуто без виконання, так як боржник не є клієнтом банків; Акціонерне Товариство "Акціонерний Банк "Радабанк" 07.10.2021 постанову повернуто без виконання.

Згідно відповіді з ДФС № 124909466 від 03.12.2021 року боржник не володіє відкритими рахунками.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, приватний виконавець, як на підставу для його задоволення, вказував, що незважаючи на вичерпні заходи, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено.

Заперечуючи проти подання приватного виконавця боржник вказував на те, що доказів направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та доказів умисних дій, спрямованих на приховування грошових коштів, рухомого, нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем, у зв`язку з примусовим рішенням суду приватним виконавцем суду не надано.

Разом з тим, із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що про відкриття виконавчого провадження боржник був повідомлений згідно з порядком, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», що стверджується трекінгом № 554. У постанові про відкриття виконавчого провадження боржника було зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Проте боржник будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення у вказаному виконавчому провадженні, не здійснив.

03.11.2021 року приватним виконавцем скеровано виклик боржнику з`явитися до виконавця, згідно поштового трекінгу № 182 відправлення вручене за довіреністю 06.12.2021 року. Однак, за вказаним викликом боржник до приватного виконавця не з`являвся, про неявку та/або про причини неявки не повідомляв, що також свідчить про ухилення боржника від виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження здійснюється з жовтня 2021 року, проте ані на вимогу державного виконавця, ані на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником не було надано державному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби України в Рівненській області від 22.10.2021, у боржника наявний закордонний паспорт НОМЕР_2 виданий 30.01.2015.

З оглянутого в судовому засіданні акту приватного виконавця від 05 січня 2022 року вбачається, що приватним виконавцем було проведено виїзд за місцем реєстрації боржника за участю понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак двері ніхто не відчинив, потрапити у квартиру АДРЕСА_2 не вдалося.

Таким чином, вжиті приватним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду боржником, боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до наступного висновку: боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання, а саме не надав своєчасно у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, у той час як виконавець зі свого боку вчинив всі дії, передбачені законом. Зазначені обставини свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України.

Так, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Як передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В свою чергу, відповідно до ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Крім того, як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 своєї постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 за № 6, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим, у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК України, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що в силу положень ст. 441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, саме приватний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд виходить з того, що державним виконавцем доведено факт ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення заборгованості. В матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про вчинення боржником дій щодо погашення заборгованості. Крім того, обізнаність боржника про існування боргових зобов`язань перед ОСОБА_2 та невжиття ним заходів щодо виконання судового рішення свідчить про допущену боржником свідому бездіяльність, яка дає підстави розцінити це як ухилення від виконання зобов`язань за виконавчим документом. Отже, суд дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначені вище обставини свідчать про ухилення боржника від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України, відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

При цьому, суд враховує вимоги ст. 18 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З урахуванням наведеного, що обмеження у праві виїзду за кордон ніяким чином не може порушувати права боржника, оскільки така міра є тимчасовою і тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є дієвою юридичною санкцією, яка в такому випадку зумовить пришвидшення виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити подання державного виконавця та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника на строк до повного виконання ним відповідного судового рішення.

Суд також вважає за доцільне роз`яснити боржнику, що обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України може бути скасоване за вмотивованою заявою боржника після вжиття ним заходів, спрямованих на виконання обов`язків, покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 10, 260-261, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького Андрія Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - задоволити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобов`язань за виконавчим листом №569/4767/21, виданого Рівненським міським судом 27.09.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Кучина