Справа №296/7626/21
Провадження № 2/293/237/2022
УХВАЛА

17 січня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі cудді Лось Л.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 )

про встановлення факту перебування у шлюбних відносинах зі спадкодавцем

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 відповідно до якого просить:

- встановити факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у фактичних шлюбних відносинах у період з лютого 2007 року по день смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.09.2021 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 передано на розгляд до Черняхівського районного суду Житомирської області за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 296/7626/21 за вказаним позовом розподілено головуючому судді Лось Л.В.

26.11.2021 суд у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА з метою отримання інформації щодо місця проживання ОСОБА_2 .

13.01.2022 на адресу суду від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА надійшов лист, згідно якого убачається, що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирішуючи питання про прийння справи до свого провадження, суд дійшов висновку про направлення справи за територіальною підсутністю до Оболонського районного суду міста Києва з наступних підстав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Що відповідає положенням частини 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою визначено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Частиною 2 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

Частиною другою ст.19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

- наказного провадження;

- позовного провадження загального або спрощеного;

- окремого провадження.

При цьому,окреме провадження, призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутностиі юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових си майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Звертаючись до Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 (позивач) з позовною заявою про встановлення факту перебування у шлюбних відносинах з спадкодавцем, вказала, що звертається до суду саме у порядку позовного провадження, оскільки між нею та відповідачем існує спір щодо спадкового майна.

За змістом положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подаються до суду за місцем її проживання.

Разом з тим суд зазначає, що порядок подачі таких заяв за місцем проживання заявника, унормований ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначений виключно для справ, які підлігають розгляду у порядку окремого провадження.

Натомість, як уже зазначав суд, позивач звернулаь до суду із позовною заявою про встановлення факту перебування у шлюбних відносинах в порядку позовного провадження, відповідачем зазначивши особу, з якою існує спір щодо спадкового майна - ОСОБА_2 .

За вказаних обставин підсудність даного спору має визначатись за загальними правилами пудсутності, визначеними у ст.ст. 27-30 ЦПК України.

Питання про територіальну підсудність даного позову суд вирішує, враховуючи правила про підсудність, визначені в статтях 27 (загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача), 28 (альтернативна підсудність за вибором позивача), 29 (підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами), 30 (виключна підсудність) ЦПК України.

Положеннями ст. 27 ЦПК України встановлено загальні вимоги щодо дотримання правил підсудності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач заявляє вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

У даному випадку, зважаючи на предмет спору, підсудність вказаного спору повинна визначатися виходячи з характеру правовідносин, що склалися між сторонами, на підставі частини 2 статті 27 ЦПК України, тобто за загальним правилом - за місцем знаходження відповідача.

Даний спір також не має характеру виключної підсудності- за місцем знаходження нерухомого майна, оскільки предметом даного спору не є безпосередньо нерухоме майно.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що Черняхівський районний суд Житомирської області не є судом встановленим законом, в розумінні ст. 27, оскільки в межах територіальної юрисдикції вказаного суду не знаходиться відповідач за пред`явленим позовом.

При цьому будь-яких доводів щодо можливості розгляду даної справи Черняхівським районним судом Житомирської області позивач не навів та матеріали справи не містять.

Отже, з огляду на положення статті 27 ЦПК України, вказана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Оболонського районного суду міста Києва.

Відповідно до пункту 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За таких обставин, враховуючи, що відповідач зареєстрована за адресою, яка не відноситься до територіальної підсудності Черняхівського районного суду Житомирської області, справу слід передати на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва (вулиця Маршала Тимошенка, 2Є, Київ, Київська область, 04212), за загальними правилами підсудності згідно вимог ст. 27 ЦПК України, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 258-260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у шлюбних відносинах зі спадкодавцем передати за територіальною підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 17.01.2022

Суддя Людмила ЛОСЬ