Справа №701/1124/21
Номер провадження2/701/47/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 в якому зареєстрований та постійно проживає.

Вказаний житловий будинок належить позивачу на праві особистої приватної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.12.2004 року.

Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб в даному будинку зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 .

Відповідач був чоловіком сестри позивача - ОСОБА_3 . Шлюб між відповідачем та сестрою був розірваний.

Відповідач зареєстрований в даному будинку з 05.02.2018 року, разом з тим будинок не є його власністю та фактично він не проживає в даному будинку тривалий час (більше 4 років) фактично з часу реєстрації, ніякої участі в утриманні будинку не приймає взагалі, зніматись з реєстрації самостійно не бажає та місце його перебування не відоме.

Такий стан невизначеності змушує позивача звернутись за захистом до суду, оскільки наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, який відсутній в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом а також докладання додаткових зусиль для доведення відсутності відповідача на зареєстрованому місці проживання при отриманні відповідних довідок для оплати комунальних послуг, отримання субсидій та виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються. Витрати на утримання будинку позивач несе самостійно, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, який згідно повідомлення Маньківської селищної ради, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме", в судове засідання не з`явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутность.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 в якому зареєстрований та постійно проживає. Вказаний житловий будинок належить позивачу на праві особистої приватної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.12.2004 року. Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб в даному будинку зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 .

Відповідач був чоловіком сестри позивача - ОСОБА_3 . Шлюб між відповідачем та сестрою був розірваний, що підтверджується рішенням Маньківського районного суду від 17.09.2020 року №701/711/20.

Відповідач зареєстрований в даному будинку з 05.02.2018 року. Будинок не є його власністю та фактично він не проживає в даному будинку більше 4 років, участі в утриманні будинку не приймає, зніматись з реєстрації самостійно не бажає та місце його перебування не відоме. Зазанчене підтверджується Актом обстеження за місцем проживання від 29.11.2021 року №924/02-28. Як вбачається з вказаного Акта складеного комісією у складі депутата селищної ради Миронюк М.І., сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідач за даною адресою не проживає.

Такий стан невизначеності змушує позивача звернутись за захистом до суду, оскільки наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, який відсутній в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом, зумовлює постійні переживання та докладання додаткових зусиль для доведення відсутності відповідача на зареєстрованому місці проживання при отриманні відповідних довідок для оплати комунальних послуг, отримання субсидій та виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються. Витрати на утримання будинку позивач несе самостійно

У відповідності до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ніяких інших домовленостей між мною та відповідачем щодо її проживання немає.

Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, будь-яких договірних зобов`язань між сторонами стосовно її права на проживання в будинку немає.

Згідно із ст .ст. 317, 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві приватної власності жилому приміщенні суттєвим чином обмежує права щодо володіння, користування і розпорядження цим житловим приміщенням.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначений Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, в т.ч. правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносини, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

За наявності будь-яких обмежень у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі вимагати позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та наявність підстав для задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 71, 72, 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст.6, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 325, 391, 379, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю, а саме: будинком АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування будинком АДРЕСА_1 з визнанням його таким, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаному будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк