ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/409/22 Справа № 216/3354/19 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за наявними у сп розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи раві матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року року, яка постановлена суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі, повний текст ухвали виготовлено 24 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 вернулись з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про спонукання до виконання мирової угоди.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року зупинено провадження у справі №216/3354/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про спонукання до виконання мирової угоди - до набрання рішенням законної сили у цивільній справі №216/5620/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що справа 216/3354/19 розглядається судом з серпня 2019 року.

Судом першої інстанції не встановлено чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній справі, скільки справа №216/3354/19 стосується примусового виконання мирової угоди затвердженої ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року у справі № 2-1220/210 та набрала законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справиздійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції обмежився посиланням на положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам, оскаржувана ухвала суду не відповідає з огляду на наступне.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у процесуальному законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

За змістом указаної норми під об`єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини справи і відповідні їм правовідносини та як наслідок неможливість сформувати правові висновки щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи, де такі обставини встановлюються.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

Тлумачення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України дає підстави дійти висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (провадження № 61-19434св18).

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна справа №216/5620/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до теперішнього часу не розглянута, беручи до уваги те, що від остаточного вирішення цієї справи, залежить правильне вирішення даної цивільної справи, в залежності від існуючих та підтверджених в судовому порядку обставин справи.

При цьому ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування, які саме обставини можуть бути встановлені при розгляді позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, які неможливо з`ясувати при вирішення даного позову і які можуть вплинути на вирішення спору про позбавлення батьківських прав.

У порушення вимог ст. 251 та 260 ЦПК України суд не вказав обставини, які б вказували на те, що розгляд судом вказаної справи виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить нормам чинного цивільно-процесуального законодавства України, принципу ефективності судового процесу та може призвести до порушення розумних строків розгляду справи.

Також судом першої інстанції не врахувано, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 роу у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Зупинивши провадження у справі, суд не врахував, що провадження у даній справі було відкрито ще у серпні 2019 року, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи.

Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим

Керуючись ст.ст. 374,379,381,383,384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13 січня 2022 року.

Головуючий:

Судді: