Справа № 385/1583/21
Провадження № 2/385/22/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2022 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Шевченко Л. О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

позиція позивача

Позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку прибутку відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття.

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору в частині стягнення аліментів позивачка покликалася на те, що на її утриманні знаходиться донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач ОСОБА_2 .. Проте відповідач не виконує обов`язок по утриманню доньки, а вона самостійно належний рівень забезпечити не може. За таких обставин просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку прибутку відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов визнав, пояснив, що має постійне місце праці - працює різноробочим в ПСП «Близнюки» не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 на користь відповідачки.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою від 08.12.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14).

16.12.2021 від позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Ухвалою від 12.01.2022 в окреме провадження виділено позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Розгляд справи по суті проведено 12.01.2022.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 24.04.1999, зареєструвавши шлюб у Тирлівській сільській раді Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 2. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження від 24.04.1999 серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області № 3490 від 03.12.2021 (а.с.7).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частина 2 статті 51 Конституції України та стаття 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім цього, суд враховує положення статей 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III).

Зважаючи на положення частини 2 ст. 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою.

Суд зазначає, що утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків в рівній мірі.

Право на отримання позивачкою аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнається відповідачем, відтак, дана обставина в силу приписів частини 1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню.

Позивач настоює на задоволенні позову, відповідач позов визнає.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставин того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси інших осіб, судом не встановлено, а тому підстави для постановлення ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову - відсутні.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності позов слід задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачувала судовий збір в сумі 908,00 грн, так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 454,00 грн, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в розмірі 454,00 грн компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 279, 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку прибутку відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 13.01.2022.

Суддя: М. В. Венгрин

Дата документу 12.01.2022