Провадження № 2/522/1101/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про припинення дії, яка порушує право,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу філії 26472133, місцезнаходження: 65039, м.Одеса, вул. Басейна, 5), в якому просить: заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в тому числі й філії «Інфоксводоканал» ( ) наліплювати повідомлення, попередження або будь-які листівки з будь-яким змістом на двері квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 ; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на підставі договору дарування від 11.07.2016 вона є власником квартири АДРЕСА_2 . Попередній власник квартири ОСОБА_2 мала заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення. Представниками ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» систематично надаються повідомлення про існуючу у попереднього власника заборгованість шляхом наклеювання вимоги про термінову сплату заборгованості на двері квартири. Вимога про термінову сплату заборгованості також містить попередження про обмеження у водопостачанні у разі несплати заборгованості, що порушує права позивача. Такими діями відповідача їй було завдано моральних страждань, які виразились у втраті поваги оточуючих її сусідів, які проходячи вздовж її квартири бачили попередження, у зв`язку з чим у них виникало переконання, що саме ОСОБА_1 є боржницею за житлово-комунальні послуги; порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у негативному ставленні оточуючих до ОСОБА_1 , як до боржника; у зміні графіку повсякденного життя у зв`язку з необхідністю прибирання наклейок ТОВ Інфокс». Вказані моральні страждання позивач оцінює у 20000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.10.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому зазначає, що такий спосіб захисту, як заборона Філії «Інфоксоводоканал» ТОВ «Інфокс» наліплювати повідомлення, попередження на двері не передбачено чинним законодавством, зокрема ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту судом цивільних прав. Також вказує, що ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям права власності на квартиру не зверталася до відповідача із заявою стосовно переоформлення особового рахунку на оплату послуг водокористування та укладення відповідного договору. Оскільки, інформація про зміну власника у філії була відсутня, тому у повідомленнях про наявність боргу, вказана саме ОСОБА_2 . Наявний борг на особовому рахунку позивача, є боргом саме ОСОБА_1 , оскільки остання сплачує за надані Філією послуги не у повному обсязі. В частині вимог щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що оскільки, ОСОБА_1 не надала жодного доказу, який би підтвердив спричинення моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями Філії та такою шкодою, тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

28.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що позовні вимоги спрямовані саме на те, щоби припинити дії (наліплювання ТОВ «Інфокс» та Філії «Інфоксводоканал» повідомлень, попереджень або будь-яких листівок з будь-яким змістом на двері квартири АДРЕСА_2 ), які порушують право власності позивача. За таких обставин саме заборона вчиняти певні дії щодо власності ОСОБА_1 є належним способом захисту. Також зазначає, що після підписання договору дарування ще у 2016 році уклала з ТОВ «Інфокс» договір про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення. За вказаним договором позивачка сплачує комунальні платежі та не має заборгованості за спожиті послуги.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування від 11.07.2016, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайлом І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 376. Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано у установленому законом порядку 11.07.2016 (а.с. 13 14, 15-17).

Так, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач ставить питання про заборону відповідачу наліплювати повідомлення, попередження або будь-які листівки з будь-яким змістом на двері квартири позивача.

Разом з тим, правовий аналіз наведених положень ЦПК України, ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав, суперечить положенням статті 16 ЦК України.

Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 357/4664/16-ц та від 07 грудня 2020 року у справі № 199/796/20.

Крім того, з формулювання позовної вимоги вбачається, що позивач просить заборонити відповідачу вчиняти певні дії в майбутньому.

Враховуючи норми чинного ЦК України, право на звернення до суду наділена особа виключно у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У зв`язку з цим, при вирішенні спору по суті суд встановлює чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи та залежно від встановленого вирішує питання про задоволення позовних вимог або відмовити в їх задоволенні.

Зважаючи на це, положення ЦК України не передбачено такого способу захисту права як заборонити вчиняти певні дії в майбутньому.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-951цс16.

Відповідно до положення ч.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до ч.3 ст.23 цього Кодексу моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом установлено, що позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що діями відповідача їй було завдано моральні переживання та страждання.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про припинення дії, яка порушує право, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 18 січня 2022 року.

Суддя Ю.І.Ковтун