Справа № 515/1750/21
Провадження № 2/515/206/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката Давиденка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. пре- д`явив вказаний позов, посилаючись на наступні обставини.

21 жовтня 2021 року він успадкував житловий будинок з будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцт- вом про право на спадщину за заповітом серії НМК № 026444. У зазначеному будинку зареєстро- ваний його брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вже більше 10 років не мешкає в ньому, жодних контактів з ним не підтримую. Хоча відповідач і зареєстрований в його будинку, але він не має гадки де він знаходиться, вже багато років його не бачив, до нього на адресу при- ходять лише листи від кредиторів та постанови про арешт коштів боржника. За таких обставин відповідач втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням - будинком, ввласни- ком якого являється він. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим при- міщенням, йому необхідно для того, щоб вільно володіти та користуватися належною йому власні- стю, у зв`язку з чим він звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.12.2021 р. провадження у справі відкрито у спрощеннному позовному про- вадженні.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надав до суду заяву, в якій просив роз- глянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд задовольнити у пов- ному обсязі (а.с.20).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про да ту, час та місце розгляду справи повідомля- вся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за йо- го відсутності до суду не подав. Крім того, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційній веб-сто- рінці суду (а.с.18).

У зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступ- ного.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законо- давства, пов`язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її мі- сце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєст- рацію права власності № 229002449 від 21.10.2020 р., будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 (а.с.6), на праві приватної власності належить ОСОБА_1 ..

Згідно довідки Татарбунарської міської ради № 2847 від 06.12.2021 р. (а.с.10), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований, але не проживає по АДРЕСА_1 більше 10 років (а.с.10).

З відповіді відділу адресно - довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, яка надій- шла на адресу суду 20.12.2021 р., ОСОБА_2 зареєстрований в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області (вулиця не вказана) з 13.07.1999 р.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вищевказаною адресою відповідач ОСОБА_2 не проживає більше 10 років.

Жодних домовленостей або інших угод, передбачених законом між позивачем та відповідачем не укладалося.

Відповідач не несе ніяких обов`язків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, комунальні послуги не сплачує. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку відповідач створює позивачу перешкоди у вільному користуванні належної йому власністю.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибут- тя суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого пос- тійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонден- ції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).

За змістом абзацу 6 ст.3 Закону України від 11.12.2003 р. № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспорт- ного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебу вання в житлі за певною адресою.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, зве- рнутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи зако- нних інтересів.

Як передбачено ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, по ясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які пе редбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.70 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жи- лим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судо- вому порядку.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає за вказаною адресою більше шести місяців без поважних причин, також його відсутність понад шість місяців не відповідає ви- падкам, передбаченим п.п.1-7 ст.71 ЖК України, які передбачають, що право користування житло- вим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вка- заного у відповідному пункті.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. № 1382-ІV "Про свободу пересування та ві- льний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється про- тягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання осо би, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідо- цтва про смерть.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряд- жатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює ві- дповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядже- ння своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

При викладених обставинах суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому що інтереси позивача порушені.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , в будинку фактично не проживає більше 10 років, ві- дсутність за вказаною адресою понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим п.п.1-7 ст.71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті.

Таким чином, відповідач втратив з цим місцем достатній та постійний зв`язок, суд вважає за не- обхідне визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за зазначе ною адресою, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволен- ню.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача у разі задо- волення позову. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. сплаченого судо- вого збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.70, 71, 72, 150 ЖК Украї- ни, ст.ст.383, 391 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір мі- сця проживання в Україні", ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний но- мер НОМЕР_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житло- вим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іденифікаційний но- мер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.