ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

м. Харків

справа № 619/4402/20

провадження №22-ц/818/328/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. ,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків),

третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про зняття арешту з коштів на картковому рахунку

за апеляційною скаргою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків)

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року у складі судді Овсяннікова В.С.,-

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), у якому просив зняти арешт з його коштів, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 та поточному рахунку № НОМЕР_2 у АТ «Райффайзен Банк Аваль», як заробітна плата, скасувавши постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочевському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №35732480 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Знято арешт з коштів ОСОБА_1 , що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 та поточному рахунку № НОМЕР_2 у АТ «Райффайзен Банк Аваль», який накладено постановою про арешт коштів боржника, прийнятою головним державним виконавцем Бєльським А.Ю. відділу державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ Харківської області від 25.12.2012 у виконавчому провадженні №35732480.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

В апеляційній скарзі Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Вказує, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП№35732480 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 30738.00 грн. за виконавчим листом від 11.10.2012 року №393 виданим Золочівським районним судом Харківської області.

13.12.2012було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№35732480.

25.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 29.03.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документа ВП№35732480 на підставі п.2 ч.І ст.47 Закону України Про виконавче провадження. Ліквідного майна в межах суми стягнення в боржника не виявлено. У зв`язку з чим стягувач скористався своїм правом залишити не реалізоване майно за собою на суму10 890 грн.. Залишок боргу за виконавчим документом складає 19848,00 грн., виконавчий збір складає 3073,80грн.

Зазначає, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів.

Вважає, що боржник пропустив строк для оскарження постанови про арешт коштів боржника, як це передбачено ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», та не звертався з заявою про поновлення строку для оскарження.

Звертає увагу, що рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль» боржником відкрито ще в 22.08.2006 році. З 11.04.2019 по 04.11.2019 він працював на посаді токаря та, розуміючи, що на його грошові кошти накладено арешт, не скористався своїм правом відкрити рахунок в іншому Банку для одержання заробітної плати.

Суд не врахував того факту, що державний виконавець не скасував накладений арешт, враховуючи і те, що боржником не сплачено виконавчий збір.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявний арешт порушує право власності позивача, оскільки на час звернення з позовом до суду стягувач у виконавчому провадженні №35732480 повторно не пред`явив виконавчий лист для виконання у визначений строк (до 29.03.2017). Листом виконавчої служби від 22.09.2020 №46688 повідомлено, що виконавче провадження №35732480 на виконанні не перебуває, а отже державний виконавець повинен був провести відповідні дії у зв`язку з закінченням виконавчого провадження, зокрема зняти арешт з коштів боржника.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам судове рішення суду першої інстанції не відповідає з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 мотивував свої вимоги тим, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження ВП №35732480 щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 30 738,00 грн за виконавчим листом від 11.10.2012 року №393, виданим Золочівським районним судом Харківської області.

Позивачем під час спроби зняти кошти з зарплатного рахунку, відкритого у АТ «Райффайзен Банк Аваль» було встановлено, що доступ до коштів на рахунку було заблоковано відповідно до постанови державного виконавця від 25.12.2012, яка йому для ознайомлення не надавалась.

З відповіді виконавчої служби позивачу стало відомо, що 23.09.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа ВП №35732480 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Ліквідного майна в межах суми стягнення в боржника не виявлено, у зв`язку з чим стягувач скористався своїм правом залишити не реалізоване майно за собою на суму 10 890,00 гривень. Залишок боргу за виконавчим документом складає 19 848,00 гривень. На даний час виконавче провадження знищено.

Рахунки, на які державним виконавцем безпідставно накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом використання.

На даний час арешт карткового рахунку № НОМЕР_1 та поточного рахунку № НОМЕР_2 , який використовується позивачем для отримання заробітної плати, не знято, що, на думку позивача, порушує його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги розпоряджатися своєю заробітною платою на власний розсуд, а тому його право підлягає судовому захисту.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні ВДВС Дергачівського РУЮ Харківської області перебувало виконавче провадження ВП №35732480 щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 30 738, 00 гривень за виконавчим листом від 11.10.2012 року №393, виданим Золочівським районним судом Харківської області. На даний час на виконанні виконавче провадження ВП №35732480 не перебуває (а.с. 12).

Згідно довідки від 31.08.2020 виданої АТ «Райффайзен банк Аваль» 22.08.2006 ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 та 02.05.2019 відкрито картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_1 . На вказані рахунки накладено арешт ВП 35732480 від 25.12.2012 на всі кошти Дергачівським РУЮ у Харківській області та арешт ВП 52184307 від 03.01.2017 на суму 999, 00 гривень Дергачівським РВДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с. 13).

Постановою про арешт коштів боржника від 25.12.2012 ВП 35732480 державним виконавцем Бєльським А.Ю. ВДВС Дергачівського РУЮ Харківської області на підставі рішення суду накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , які містяться на рахунках, зокрема в ХОД АТ «Райффайзен банк Аваль» м. Харків, МФО 350589, АТ «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805 (а.с. 37).

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2016 ВП 35732480 державним виконавцем встановлено, що в межах суми стягнення майна у боржника не виявлено. Згідно висновку експертизи від 24.02.2014 майно боржника, яке було описано державним виконавцем оцінено в 10 890 гривень, у зв`язку з чим стягував скористався своїм правом залишити нереалізоване майно за собою. Виконавчий лист №393 виданий 11.10.2012 повернуто стягувачеві ОСОБА_2 . Виконавчий документ може повторно пред`явлений до виконання в строк до 29.03.2017 (а.с. 12).

Відповідно до довідки виданої ТОВ «ВЕЛМАШ Україна» у період з 11.04.2019 по 04.11.2019 позивач працював на підприємстві на посаді токаря. Заробітну плату яка була нарахована за період з 11.04.219 по 04.11.2019 ОСОБА_1 отримував на картку АТ «Райффайзен банк Аваль» (а.с. 13).

Згідно наданої АТ «Райффайзен Банк Аваль» виписки про рух коштів по рахунку №№ НОМЕР_1 за період з 02.05.2019 по 11.12.2020 по вказаному рахунку було проведено 13 транзакцій з нарахування заробітної плати на загальну суму 36 624, 04 гривні; по рахунку № НОМЕР_2 за період з 22.08.2006 по 11.12.2020, залишок коштів складає 218, 94 гривень.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На вищевказані норми процесуального права суд першої інстанції уваги не звернув та помилково розглянув справу по суті за позовними вимогами ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, наявні підстави для закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) слід задовольнити частково. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року скасувати, провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про зняття арешту з коштів на картковому рахунку закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 20 січня 2022 року.