Справа № 645/5208/21
Провадження № 2-о/645/7/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ульяніч І.В.,

за участю секретаря - Погудіної Д.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту сумісного проживання з померлою особою та перебування на її утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить встановити факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент смерті останнього, а також встановити факт перебування заявника на утриманні померлого ОСОБА_3 на момент смерті останнього.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що заявник, ІНФОРМАЦІЯ_7 року втратила чоловіка ОСОБА_3 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1988 року та вели спільне господарство. Заявник є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в ПФУ в Харківській області (Немишлянський р-н). ОСОБА_3 перебував на обліку в ПФУ в Харківській області як військовий пенсіонер (майор внутрішньої служби МВС). Заявник разом із померлим чоловіком проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 , протягом 33 років, разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та спільно вирішували побутові питання аж до смерті чоловіка. ОСОБА_3 отримував пенсію, яка значно перевищувала пенсію, яку отримувала заявник. Інших джерел доходів вона не мала та не має. Відтак, пенсія чоловіка була основним джерелом доходу їх сім`ї та засобом для існування. За час подружнього життя ОСОБА_3 постійно надавав кошти на її лікування, продукти харчування, сплачував комунальні платежі та інше. Тобто, дохід померлого ОСОБА_3 був для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Метою встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника для заявника є вирішення питання переходу на пенсію по втраті годувальника згідно з ст. ст. 29, 30 Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 12 квітня 2021 року Заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника, але їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не надано належних документів про спільне проживання на момент смерті з ОСОБА_3 , оскільки вони з чоловіком на момент смерті останнього були зареєстровані за різними адресам.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків заяви.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту сумісного проживання з померлою особою та перебування на її утриманні.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року витребувано у Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір пенсії, що нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом періоду з 01.01.2019 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 01 жовтня 1988 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 01.10.1988 року.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до наданого паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 21.06.2001 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала в АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_3 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Індустріальне об`єднане управління ПФУ м. Харкова та отримує пенсію за віком та її пенсія становить з вересня 2020 - 2 100 грн., з березня 2021 - 2200 грн., що підтверджується довідкою від 19.08.2021 року № 380.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

Як зазначила заявник у заяві, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для її існування та проживання. ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Харківській області як військовий пенсіонер (майор внутрішньої служби МВС).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу суду від 26.11.2021, надано повідомлення, що ОСОБА_3 отримував пенсію по лінії ДДПВП України (п/с №1897), відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 4894,02 гри., знятий з обліку з 01.04.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_7 року. За період з 01.01.2019 по 31.03.2021 ОСОБА_3 нараховано пенсію в сумі 123 314 гривень 26 копійок.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні у порядку окремого провадження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 256 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частини першої, другої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю; батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є особами з інвалідністю.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті - непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно із статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області Управління пенсійного забезпечення про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було надано ОСОБА_1 інформацію про подачу необхідних документів, стосовно призначення пенсії в разі втрати годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі довідки з місця мешкання про реєстрацію за однією адресою або рішення суду про перебування на утриманні. Так як у заявника відсутня довідка про спільне проживання із чоловіком за однією адресою, у зв"язку із реєстрацією за різними адресами, вона змушена звернутись до суду.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії яку отримував її чоловік.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Крім допомоги, що надавалася померлим, заявник мала інші джерела доходів, а саме пенсію, але допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги померлого суд з`ясував шляхом порівняння розміру доходів померлого та доходів заявника.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_3 , була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи наведене, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту сумісного проживання з померлою особою та перебування на її утриманні - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання однією сімєю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на момент смерті останнього за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 на момент смерті останнього, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник заявника: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області, адреса: м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.

Повний текст рішення виготовлений 27 січня 2022 року.

Суддя І.В. Ульяніч