Єдиний унікальний номер 229/2200/21
Номер провадження 22-ц/804/209/22
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Камос» про розірвання договору оренди земельної ділянки, в якій подано апеляційну скаргу Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Камос» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 року (головуючий у першій інстанції Рагозіна С.О.),

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 21 квітня 2021 року ОСОБА_1 виклала вимоги до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Камос» - Товариства про розірвання договору оренди земельної ділянки належної позивачу відповідно до Державного акту від 13 червня 2005 року, площею 5,49га, кадастровий номер 0:02:000:0218, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області - Земельна ділянка, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «ім. С.М. Кірова» (правонаступником якого є Товариство) - Договір оренди, та вимагала стягнути заборгованість по орендній платі в розмірі 8981,82грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалось на те, що орендар не виконував належним чином умов договору щодо сплати орендної плати за 2019-2020роки в розмірі 8 981,82грн (4 490,91грн сума орендної плати за рік).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, розірвано договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 та Товариством, стягнуто з орендаря заборгованість по орендній платі за 2019-2020роки в сумі 8 981,82грн. Суд першої інстанції виходив з того, що систематичне невиконання умов договору щодо сплати орендної плати дає правові підстави для розірвання договору.

В апеляційній скарзі Товариство просило рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в позові. В обґрунтування скарги заявник посилалася на те, що орендодавець умисно ухилялась від отримання орендної плати за договором, тим самим створила умови для виникнення підстав для розірвання договору оренди землі що виключало волевиявлення орендаря на систематичну несплату орендної плати. Також в підтвердження таких доводів Товариства вказує та обставина що ОСОБА_1 на час дії Договору оренди уклала договір емфітевзису щодо спірної Земельної ділянки від 19 грудня 2014 року, за яким отримала 90 000,00грн та який рішенням Дружківського міського суду від 19 лютого 2020 року визнано недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 заперечив вимоги Товариства. Обґрунтовував відзив тим, що в рішенні суду дотримано положень чинного законодавства. Також заявник стверджував, що відповідачем не спростовані обставини якими суд обґрунтовував своє рішення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, пояснення представника позивача, за відсутності відповідача від представника якого надійшло клопотання про розгляд справи без нього, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 5,490га, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 137670, виданого 13 червня 2005 року Ясинуватською районною державною адміністрацією Донецької області а.с.9/.

01 листопада 2007 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені С.М.Кірова укладено Договір оренди землі за умовами якого орендодавець передав орендареві в строкове платне користування на 15 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області загальною площею 5,49га, згідно договору орендну плату слід вносити орендарю в грошовій формі в розмірі 1,1% нормативної грошової оцінки, що становить 464,86грн на рік до кінця поточного року /а.с.10,11/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням Товариством свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2019-2020 років.

За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами та за положенням статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно абзацу 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди /пункт 11 Договору - орендна плата вноситься до кінця поточного року/

Також у пункті 39 Договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та цього договору.

Відповідно до статей 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення договору, може бути підставою для розірвання такого договору.

За змістом частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права та умов договору підтверджено належне виконання орендарем умов щодо сплати за оренду землі до 2018 року, однак за 2019 та 2020роки орендна плата не виплачена та оголошення 04 листопада 2020 року в засобах масової інформації в газеті «Провінція» про необхідність отримання орендодавцем орендної плати, не є належним виконанням умов Договору оренди та по своїй суті не замінюють обов`язку здійснити таку оплату з боку орендаря.

Обраний орендарем спосіб комунікації з орендодавцем не передбачений умовами Договору оренди та чинним законодавством, тому не може бути належним доказом дотримання відповідачем умов договору.

Статтею 537 ЦК України передбачено право боржника виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Ця норма надає за певних умов право орендодавцю виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 532 ЦК України якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання грошового зобов`язання провадиться за місцем проживання кредитора.

Отже Товариство могло направити на адресу ОСОБА_1 чи довіреної особи пропозицію про отримання орендної плати або переказати зазначені кошти за місцем проживання позивачки чи на картковий рахунок довіреної особи ОСОБА_2 .

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Та вирішальним для результатів розгляду даної справи суд апеляційної інстанції вважає те, що встановлено факт систематичної несплати орендної плати з 2019 по 2020 роки, що відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для припинення даного договору.

Цей висновок усуває необхідність розгляду інших наведених сторонами аргументів, які не мають правового значення для вирішення справи та не впливають на висновки суду в цій справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції зроблені із дотриманням норм процесуального права, а також відповідають фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Камос" залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 13 січня 2022 року.

Судді: