Справа № 139/753/21
Провадження № 22-ц/801/19/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 рокуСправа № 139/753/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мурованокуриловецького районного суду від 07.10.2021 року про забезпечення позову, постановлену у приміщенні того ж суду під головуванням судді Тучинської Н.В. ,у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В с т а н о в и в :

23.09. 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом стягнення компенсації за Ѕ частину належного йому спільного сумісного майна .

Цього ж дня ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову ,у якій просив суд накласти арешт на спільне майно, що знаходиться у будинку і літній кухні по АДРЕСА_1 : м`який куточок для житлової кімнати світло-коричневого кольору меблеву стінку (4 метри) для житлової кімнати; двоспальне ліжко з матрацом; гардеробні шафи для одягу (2 штуки); тумбочку під телевізор; плазмовий телевізор для житлової кімнати; телевізор «Samsung» для кухонної кімнати; стіл з комплектом стільців кольору дуба для житлової кімнати; кухонний гарнітур; плиту газову; плиту електричну; бойлер електричний; диван двоспальний чорного кольору; холодильник; морозильну камеру; шафу для одягу; мотоблок.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що між сторонами виник спір з приводу предмету позову та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач може розпорядитись вищезазначеним спільним майном .

Також 23.09.2021 року звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової товарознавчої експертизи для визначення вартості вказаного спільно нажитого майна.

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 29.09.2021 року було забезпечено позов і накладено арешт на майно ,що знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1 . При цьому суд виходив з тогог,що з тексту заяви і поданих документів вбачається ,що шлюб між сторонами припинено в грудні 2020 року, позивач в житловому будинку за місцем реєстрації не проживає, в зв`язку з чим він не може забезпечити збереження майна ,а тому вважав такий захід забезпечення позову співмірним до заявленої вимоги про поділ спільно нажитого майна.

Постановою старшого державного виконавця Мурованокуриловецького ВДВС у Могилів- Подільському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий документ про накладення арешту було повернуто до суду через його невідповідність його вимогам виконавчого документу, у якому не було вказано необхідні реквізити сторін.

06.10.2021 року ОСОБА_3 , в зв`язку з поверненням без виконання ухвали суду про забезпечення позову, повторно звернувся до суду із заявою про накладення арешту на майно .

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 07.10.2021 року було забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на майно, що знаходиться у будинку і літній кухні по АДРЕСА_1 , а саме : м`який куточок для житлової кімнати світло-коричневого кольору меблеву стінку (4 метри) для житлової кімнати; двоспальне ліжко з матрацом; гардеробні шафи для одягу (2 штуки); тумбочку під телевізор; плазмовий телевізор для житлової кімнати; телевізор «Samsung» для кухонної кімнати; стіл з комплектом стільців кольору дуба для житлової кімнати; кухонний гарнітур; плиту газову; плиту електричну; бойлер електричний; диван двоспальний чорного кольору; холодильник; морозильну камеру; шафу для одягу; мотоблок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм процесуального права, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Зазначила , що суд невірно встановив обставини справи щодо наявності у відповідача майна , щодо якого вказана лише назва предметів, і їх спільного придбання. Крім того, майно на яке накладено судом арешт знаходиться у будинку по АДРЕСА_2 , який належить батьку сина відповідачки ОСОБА_4 і придбані сином ОСОБА_5 за власні кошти.

В судове засідання заявник апеляційної скарги ОСОБА_2 не з`явилася, вимоги скарги підтримала, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, яке ,на думку колегії суддів, підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи ,ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення .

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що ,розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову суд виходив із встановленої співрозмірності такого забезпечення позову до заявленої позовної вимоги і керувався ст. ст. 149,150,153.260.п.3 ч.1 ст.353 ЦПК України.

Колегія суддів вважає ,що суд вірно встановив обставини ,що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову ,правильно застосував норми права і дійшов обгрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що арешт накладено на майно, що перебуває у будинку, який належить іншій особі не заслуговують на увагу. Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1,зворот а.с.3), як позивач, так і відповідач зареєстровані у будинку по АДРЕСА_2 , тобто , останній являється їх зареєстрованим місцем їх проживання .

Оскільки арешт накладено в порядку поділу спільного майна ,яке може знаходитись за зареєстрованиим місцем проживання сторін і яке знаходиться у відповідача чи в інших осіб ,той факт ,що будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності іншій особі жодним чином не перешкоджає суду накласти арешт на майно, заявлене як спільне ,що знаходиться у відповідача, яка у цьому будинку проживає. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Щодо тих доводів апеляційної скарги , що судом не встановлено наявність у відповідача майна , щодо якого вказана лише назва предметів, і їх спільного придбання, то такі факти встановлюються в ході розгляду справи по суті і не підлягають встановленню в ході вирішення питання про забезпечення позову.

Згідно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, вказуючи на майно ,яке вони з ОСОБА_2 придбали в шлюбі і яке являється їх спільною сумісною власністю, просить накласти на нього арешт , призначити у справі судово-товарознавчу експертизу для його оцінки і в порядку його поділу стягнути на його користь Ѕ частину його вартості .

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття заходів забезпечення з урахуванням заявлених ним вимог , наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, спроможності забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову про поділ майна подружжя; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вірно прийшов до висновку про обґрунтованість заяви.

За таких обставин, суд вірно вважав, що накладення арешту на вказане позивачем як спільне майно є достатнім заходом забезпечення вказаного позову та співмірним заявленій позовній вимозі, невжиття якого може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Інші доводи апеляційної скарги правильні висновки суду не спростовують і не є підставою для скасування ухвали ,що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, остання підлягає залишенню без змін .

Керуючись ст. ст. 374,375,382-384 ЦПК України,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Мурованокуриловецького районного суду від 07.10.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук