Справа № 305/1898/20
Провадження по справі 2/305/74/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника позивача, адвоката Рижикова Віталія Геннадійовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рахівська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Рижиков Віталій Геннадійович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою позивача по справі ОСОБА_1 . Приблизно в 1996-1997 роках, відповідач по справі, який є сином ОСОБА_3 , виїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію і з того часу не навідувався до мами. 3 2008 року ОСОБА_3 постійно знаходилася під наглядом та на додатковому утриманні доньки своєї сестри, ОСОБА_4 , як їй постійно та в будь-який час допомагала, приїзжала в гості та була як рідна донька. На протязі тривалого часу вона доглядалася і знаходилась на повному утриманні своєї сестри, позивача по справі та її доньки, ОСОБА_4 . У травні 2018 року, позивач перенесла інфаркт, важку операцію на ноги, інсульт. У грудні 2019 року позивач перенесла другий інсульт. Відповідно, весь цей час також потребувала додаткової допомоги та постійного лікування. Починаючи з 2015 року, після перенесення інсульту, ОСОБА_3 не могла розмовляти та самостійно пересуватися і з того часу до своєї смерті у 2020 році проживала у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Мукачево. За її життя, позивач разом зі своєю донькою, ОСОБА_4 доглядали за ОСОБА_3 , водили на прогулянку, за свої кошти купували необхідні для лікування препарати, оплачували лікування при знаходженні в лікарні, за свої кошти провели поховання та усі інші дії пов`язані з цим. Відповідач до досягнення ОСОБА_3 пенсійного віку жодного разу не допомагав її та постійно стверджував, що на Україну повертатись не буде, на майно не претендує. Під час хвороби мами, відмовився від надання їй допомоги, пропонував забрати її родичам або іншим людям, які будуть за нею доглядати і їм залишиться спадщина, так як у нього можливості її забрати не має, а також коштів на її утримання, а саме: на придбання ліків, оплату реабілітолога, доглядальниці, одяг та будь-які інші необхідні речі. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_2 . На початку серпня 2020 року, позивач звернулася до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини. Однак, їй було повідомлено про наявність спадкоємця першої черги, тобто відповідача по справі. Вважає, що відповідача, на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, може бути усуното від права на спадкування, оскільки за життя мами, яка через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадньому стані, відповідач ухилявся від надання їй допомоги. На підставі наведеного, просив усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від права на спадкування за законом після смерті своєї мами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мукачево, Закарпатської області. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_5 від 14.12.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи, Рахівську державну нотаріальну контору, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою суду від 25.06.2021, закрито підготовче засідання у справі та призначено до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання про виклик в судове засідання свідків: ОСОБА_4 , мешканку АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 , мешканку АДРЕСА_3 ; ОСОБА_7 , мешканку АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , мешканку АДРЕСА_2 ; ОСОБА_9 , мешканку с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні, яке відбувалося 03.11.2021, ствердив, що його довірителька, позивач ОСОБА_11 , являється рідною сестрою нині покійної ОСОБА_3 . При житті ОСОБА_3 догляд за нею проводила ОСОБА_11 , яка увесь час піклувалася та забезпечувала сестру. Натомість її син, ОСОБА_12 , не вів догляду за матір'ю. При житті матері він не претендував на майно. І лише після смерті матері він виявив бажання успадкувати спадщину яка відкрилася після її смерті. Тоді, як навіть не був на похоронах матері.

Представник позивача ОСОБА_10 в подальшому, 17.12.2021 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився. Його представник, адвокат Телегазій В.І. в судовому засіданні, яке відбувалося 03.11.2021, пояснив, що його довіритель, відповідач по справі, ОСОБА_12 , з 2016 року проживає у Російській Федерації, через політичну ситуацію не може приїхати в Україну. Однак, він постійно передавав кошти сусідам для належного утримання матері. З цих підстав, відповідач позовні вимоги не визнає. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача адвокат Телегазій В.І. 18.01.2022 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача.

Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, Рахівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився. Про причину неявку суд не повідомили.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитана в судовому засіданні 03.11.2021, повідомила, що вона є дочкою позивачки ОСОБА_1 , яка в свою чергу являлася сестрою нині померлої ОСОБА_3 . Відповідач, ОСОБА_2 , являється сином ОСОБА_3 . Приблизно у 1995 -1996 роках відповідач виїхав у Російську Федерацію. До його виїзду в Росію, ОСОБА_3 проживала разом із сином, однак після перенесення хвороби - інсульту стала проживати разом із нею та її матір`ю ОСОБА_1 . Мама доглядала за своєю сестрою до 2018 року. У 2018 році мама також отримала інсульт. Після цього, вона неодноразово телефонувала відповідачу ОСОБА_2 пропонувала йому забрати маму або знайти для неї доглядальницю, однак він повідомляв, що нічим допомогти не може. Пропонував здати тітку, тобто його матір до пристарілого будинку. У 2020 році тітка, ОСОБА_3 померла. Похоронили тітку вона з матір`ю. Відповідач навіть не приїзждав на похорони матері, коштів на її утримання та поховання не пересилав. Всі кошти тітці давала вона. Востаннє коли відповідач провідував матір, приїхав в м. Мукачево побув з матір`ю декілька годин, після чого поїхав в смт. Великий Бичків, а потім повернувся в Росію.

Свідок ОСОБА_9 ствердила, що гр. ОСОБА_3 була її двоюрідною сестрою. Позивачка забрала сестру до себе, оскільки вона була дуже хворою. Пізніше ОСОБА_3 забрала до себе її племінниця ОСОБА_4 , яка доклала великих зусиль для того, щоб свою тітку покласти на ноги. Після спливу трьох років з початку хвороби ОСОБА_3 до неї приїзджав син ОСОБА_2 та сказав, щоб її віддали до пристарілого будинку. У 1995 році ОСОБА_2 виїхав у Російську Федерацію. ОСОБА_3 доживала своє життя у племінниці ОСОБА_4 у м. Мукачево де і бул похоронена. Після того, як ОСОБА_13 виїхав, вона з ним не спілкувалася. Однак, відповідач надсилав їй фотографії, з яких було видно, що він не перебуває у важкому матеріальному становищі.

Свідок ОСОБА_14 ствердила, що вона проживала по-сусідству з гр. ОСОБА_3 . Після того, як вона захворіла її забрала до себе племінниця ОСОБА_4 . ОСОБА_15 була доглянута. Хоронила її теж ОСОБА_4 . Коли приїзджав ОСОБА_2 , сказати не може, оскільки це було дуже давно. Чи передавав ОСОБА_2 кошти на утримання матері сказати не може, оскільки про це їй не відомо.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, взявши до уваги покази свідків, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла громадянка ОСОБА_3 , яка являється сестрою позивача ОСОБА_1 та мамою відповідача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.03.2020.

Спадщина за померлою ОСОБА_16 , відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року).

Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України).

Судом встановлено, що після смерті громадянки ОСОБА_3 и відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі, і на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , у відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, як спадкоємець другої черги за законом прийняла спадщину, після смерті своєї сестри ОСОБА_3 , оскільки 28 серпня 2020 року, подала у строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, до Рахівської ДНК Закарпатської області заяву про прийняття спадщини (номер у спадковому реєстрі 66326728) (номер у нотаріуса - 244/2020), що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61455370 від 28.08.2020. Натомість відповідачем та його представником, ця обставина не заперечувалась.

Звернення позивачки до суду з вимогою про усунення відповідача від права на спадкування зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги, ОСОБА_2 .

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_12 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Виходячи із змісту ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 мала проблеми зі здоров`ям, які проявились у 2015 році, коли вона перенесла інсульт, не могла розмовляти та самостійно пересуватися, що підтверджується відповідними виписками із історії хвороби. Показами свідків та дослідженою медичною документацією підтверджується той факт, що після перенесеного інсульту ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані та потребувала постійної сторонньої допомоги. При цьому, необхідну допомогу їй надавали її сестра, позивачка по справі ОСОБА_1 , та племінниця ОСОБА_4 . Відповідач, ОСОБА_12 , жодної допомоги матері не надавав.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Суд відкидає посилання представника відповідача щодо того, що його довіритель ОСОБА_2 пересилав сусідам гроші для передачі їх матері, оскільки це не підтверджено жодними доказами та показами свідків.

Більше того, згідно показів дочки позивачки ОСОБА_4 вона та її мати постійно доглядала за ОСОБА_16 . Натомість її син, відповідач по справі ОСОБА_2 допомоги на утримання матері не надавав, запропонувавши здати її до соціального будинку, що стверджується показами свідків

За таких обставин, повнолітня, здорова та працездатна особа, якою є ОСОБА_12 , ухилявся від надання допомоги матері за можливості її надання.

Перебування спадкодавця у безпорадному стані є поза всяким сумнівом, доведено належними та допустимими доказами, підтверджено показами свідків.

Потреба спадкодавця у допомозі саме сина ОСОБА_2 підтверджується, зокрема, показами свідків стосовно зустрічі матері із сином після перенесення інсульту, стан якої до цієї зустрічі свідчить про те, що вона її дуже сильно прагнула, а після неї її пригнічений стан свідчить про те, як негативно вона сприйняла небажання сина їй допомагати та здати в соціальний будинок.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18 (ЄДРСРУ № 80783119), від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18 (ЄДРСРУ № 79806136) та ін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 10.05.2010 у справі «Серявін та інші проти України» суд вказав, що хоча пункт 1 частини 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким чином суд вважає, що відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України відповідач ОСОБА_2 повинен бути усунутим від спадкування за законом у зв`язку з ухиленням від надання допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу знаходився у безпорадному стані.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судові витрати по справі, які підтверджені документально, а саме, 840,80 гривень судового збору, сплачених позивачем при зверненні з позовом до суду

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мукачево, Закарпатської області.

Стягнути відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок понесених судових витрат.

Судові витрати залишити за позивачем.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканка, АДРЕСА_1 , Закарпатської облсті.

Відповідач, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рахівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 90600, м. Рахів, вул. Миру, буд.1, Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 28 січня 2022 року.

Головуюча: М.О. Марусяк