КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/420/22
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
третя особа ОСОБА_3 ,
про визнання дійсним договору купівлі-продажу,
Позивач ОСОБА_1 05.11.2021 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору №98-750 від 22.09.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності в рівних частках йому ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на підставі договору №98-750 купівлі-продажу нерухомого майна від 22.09.1998 року.
Позивач вказує, що він є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого відкралась спадщина на належне останній за час життя майно, у тому числі на частку вищевказаної квартири. Він, як спадкоємець першої черги до майна померлої ОСОБА_4 звернувся до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеси з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом, однак отримав листа, в якому роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва, з підстав того, що наданий договір купівлі-продажу №98-750 від 22.09.1998 року на підтвердження належності вказаної квартири на праві власності спадкодавцеві, не посвідчений нотаріально, у зв`язку з чим спадкоємцеві необхідно звернутись до суду з відповідним позовом про визнання договору дійсним.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 26.11.2021 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
Тієї ж дати, Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу про витребування з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином завіреної копії спадкової справи №560/2021, заведеної до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13.12.2021 року на виконання вказаної ухвали до суду надійшли витребувані судом докази.
14.12.2021 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач у судове засідання призначене на 18.01.2022 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак до суду надійшла заява від його представника про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка та третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив та пояснення на позовну заяву до суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , матір`ю якого є ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років померла матір позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №6639.
За час життя, 22.09.1998 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який діяв зі згоди матері, був укладений договір купівлі-продажу №98-750 нерухомого майна стосовно квартири АДРЕСА_1 .
Договір був укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» та зареєстрований у Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості під реєстраційним номером №98-750 від 22.09.1998 року.
Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України).
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
Отже, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на належне їй за час життя майно у тому числі на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем першої черги до майна померлої за законом є її син - позивач ОСОБА_1 .
Як вбачається, ОСОБА_1 29.05.2021 році звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої заведено спадкову справу №560/2021.
З витребуваних судом копій матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що спадкоємцем до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 , який 29.05.2021 року склав заяву про відмову від отримання спадщини.
Будь-яких інших заяв про прийняття спадщини та інформації про будь-яких інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять.
Листом державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Сальнікової З. від 29.05.2021 року за вих. №3317/02-14, ОСОБА_1 повідомлено, що відсутні підстави для видачі свідоцтва на спадщину до частки майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки правовстановлюючий документ договір №98-750 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований 22.09.1998 року Одеською універсальною біржею «Вітязь», не відповідає правовим нормам діючого законодавства, за наслідком чого заявникові роз`яснено його право на звернення до суду з відповідним позовом для розв`язання цього питання.
На підставі вищевикладеного, позивач, як спадкоємець до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки позбавлений можливості прийняти спадщину після смерті своєї матері.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як вже встановлено судом, 22.09.1998 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та з іншої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який діяв зі згоди матері, був укладений договір купівлі-продажу №98-750 нерухомого майна стосовно квартири АДРЕСА_1 .
У вказаному договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.
На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту.
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №98-750 від 22.09.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі покупцям була передана у власність квартира АДРЕСА_1 , а продавцеві передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами.
Таким чином, сторонами правочину усі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищевикладеного, оцінивши усі докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, тому враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання дійсним договору купівлі-продажу задовольнити.
Визнати дійсним договір №98-750 купівлі-продажу нерухомого майна від 22 вересня 1998 року стосовно квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та з іншої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на Одеській товарній біржі та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним №98-750.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18.01.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.