Провадження № 22-ц/801/200/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 рокуСправа № 127/30529/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., представника ОСОБА_1 адвоката Герасимишиної Т.В., представника ОСОБА_2 адвоката Ткаченко Т.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про залишення скарги без розгляду від 10 листопада 2021 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

в с т а н о в и в :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якій ставить питання щодо постановлення ухвали про визнання неправомірними та скасування постанови від 10.08.2020 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 62775864 та постанови від 02.10.2020 року про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню № 63090270, винесені державним виконавцем Замостянського ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дячуком В.В.; зобов`язання повернути кошти, стягнуті за виконавчим провадженням № 62775864 та постановою про арешт коштів боржника від 10.08.2020 року, по виконавчому провадженню № 63090270 та постановою про арешт коштів боржника від 02.10.2020 року, а також зобов`язання закрити ВП № 63090270 про стягнення коштів за проведення виконавчих дій в порядку п.5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»; заборони Замостянському відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вчиняти дії щодо накладення обмежувальних санкцій в порядку п. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» на ОСОБА_1 з прострочки сплати аліментів на старшу дитину ОСОБА_3 за ВП № 62069788, яка виникла внаслідок неправомірних дій старшого державного виконавця Дячука В.В.; стягнення з Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) грошової компенсації на неотримані вчасно кошти, які належать малолітній ОСОБА_4 , які вона отримує в якості допомоги для дитини віком до 3-х років та які перераховуються на соціальну карту її батька ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «Приватбанк» у сумі трьохмісячних платежів, а саме 2580 грн.

Скарга мотивована тим, що він не зміг отримати своєї пенсії по інвалідності та державну соціальну допомогу на малолітніх дітей з рахунку, який відкритий у AT КБ «Приватбанк», після чого звернувся до зазначеної банківської установи з відповідним зверненням щодо причин невидачі йому коштів. 28.10.2020 року працівником AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 було повідомлено, що на його рахунок у банку за постановами державного виконавця накладений арешт, для підтвердження чого банк надіслав на електронну адресу ОСОБА_1 копії цих постанов. Так, постановою від 10.08.2020 року з виконання постанови б/н, виданої 31.07.2020 року Замостянським відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (виконавче провадження № 62775864) про стягнення штрафу в сумі 1700 грн накладений арешт на кошти боржника ОСОБА_1 . Постановою від 02.10.2020 року з виконання постанови б/н, виданої 21.08.2020 року Замостянським відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (виконавче провадження №62878209) про стягнення штрафу в сумі 3400 грн. також накладений арешт на кошти боржника, яким також визначений ОСОБА_1 . Вважає зазначені постанови державного виконавця Дячука В.В. неправомірними та такими, що порушують його права і свободи, оскільки постанова від 31.07.2020 р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн та постанова від 21.08.2020 р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 3400 грн були винесені державним виконавцем при виконанні виконавчого листа № 127/30529/18, виданого 17.07.2020 р. Вінницьким міським судом Вінницької області про відібрання у ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повернення його матері ОСОБА_2 за місцем її проживання у виконавчому провадженні №62604161. Зазначене виконавче провадження №62604161 постановою державного виконавця від 21.09.2020 р. закінчено, оскільки виконавчий документ виконано фактично, а постанови про стягнення з боржника витрат і штрафів вирішено винести в окреме провадження. У п. 2 зазначеної постанови від 21.09.2020 р. постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, однак державний виконавець Дячук В.В. вимоги Закону та своєї постанови не виконав, вищевказану постанову до AT КБ «Приватбанк» не направив.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заінтересована особа ОСОБА_2 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до п. а ч. 1, ч. 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця 09 листопада 2020 року.

Судом першої інстанції встановлено, що про існування оскаржуваних постанов державного виконавця Бесарабу С.С. було відомо ще 08 жовтня 2020 року, про що свідчить його заява до начальника Замостянського відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький Р. Совіка з проханням скасувати накладення штрафів за ВП 62775864 та ВП 62878209, зняття арешту з коштів та майна та закриття виконавчих проваджень № 62775864, 62878209 та 63090270 (т. 1 а.с. 13).

Відтак доводи скаржника про те, що строк звернення зі скаргою на дії державного виконавця має обраховуватись з 28 жовтня 2020 року, тобто з моменту надання йому письмової відповіді АТ КБ «Приватбанк», є безпідставними та суперечать наявним матеріалам справи.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14 судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, то їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції винесена з додержання вимог матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 січня 2022 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко В.В. Оніщук