Справа № 219/3203/21
Провадження № 2/219/177/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 січня 2022 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Худіної О.О.

за участі секретаря Троян Л.К,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гуревич родіон Геннадійович до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Світлодарської міської військово цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом, згідно якого просить визнати ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2010 року. З 2017 року її колишня невістка ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в квартирі. Реєстрація відповідачів у квартирі створює позивачці перешкоди вільного користування та розпорядження належним майном, створює перешкоди в оформленні субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку із цим позивачка змушена звернутися з вказаним позовом до суду для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3.08.2021 року підготовче провадження у справі закрити та призначити справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На адресу суду від адвоката Гуревича Р.Г. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Світлодарської міської військово цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду від в.о. начальника служби у справах дітей Світлодарської міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області Юлії Ковальової надійшла заява, згідно якої просила розглянути справу без представника, позовні вимоги підтримала.

З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2010 року позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

На запит суду щодо реєстрації відповідачів сільським головою ОСОБА_5 повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований по теперішній час в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрована по теперішній час в квартирі АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зареєстрована по теперішній час в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.20-22).

Згідно довідки № 301/02-34, виданою сільським головою ОСОБА_5 та секретарем сільської ради Н.М.Руденко, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; колишня невістка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , син колишньої невістки ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 донька колишньої невістки.

Відповідно до акту про не проживання від 05.03.2021 року складеного депутатами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підписано секретарем сільської ради ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про те, що колишня невістка ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2017 року не проживають в квартирі, участі в користуванні комунальними послугами не приймає участі (а.с.12).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено в ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Судом встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживають.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх вимог.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі з 2017 року, нею не користуються, витрати, пов`язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачують, а тому суд визнає відповідачів ОСОБА_2 , та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 334, 346, 383, 386 ЦК України суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гуревич Родіон Геннадійович до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Світлодарської міської військово цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Також позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Худіна