єдиний унікальний номер справи 531/2163/21
номер провадження 2/531/65/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2007 року, та стягувати з нього 1/8 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23.04.2004 між сторонами по справі було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Карлівським районним судом винесено рішення від 23.10.2007 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2007 до повноліття дитини. 19.11.2008 шлюб між сторонами було розірвано. На даний час, матеріальне становище позивача не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, оскільки він знаходиться на території Республіка Молдова, працює в SRL AGROUKRPROM RM і його заробітна плата в середньому становить 4600 лей, що за офіційним курсом НБУ складає 7222 грн. Крім того, на території України, проживає його мати ОСОБА_5 , яка є пенсіонером за віком, має проблеми зі здоров`ям (опорно-рухова система) і потребує постійного лікування та допомоги, в тому числі щодо придбання ліків. Зазначає, що розмір аліментів, які позивачу необхідно сплачувати, державним виконавцем розраховується виходячи з статистичних даних розміру середньої заробітної плати по району, оскільки на Україні позивач не працевлаштований, розмір аліментів перевищує половину його заробітку та 50% прожиткового мінімуму. Позивач вимушений обмежувати себе у придбанні продуктів харчування та необхідних речей. Подальша сплата аліментів у визначеному розмірі є неможливою і призводить до виникнення заборгованості.

Позивач до суду не з`явився, мається зава про розгляд справи без його участі.

Відповідачка в суді не визнала позов, заперечила проти його задоволення у повному обсязі. Зазначила, що дочка є єдиною дитиною позивача, аліменти він більше нікому не сплачує. Вважає позовні вимоги не підтвердженими та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення відповідачки, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Сторони по справі мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Карлівським районним судом винесено рішення від 23.10.2007 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2007 до повноліття дитини (а.с.9).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його заробітна плата та наявність на утриманні матері, яка є пенсіонеркою та має проблеми зі здоров`ям, позбавляють його можливості сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі.

Позивач надав Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів (а.с.13), згідно якого, заборгованість станом на 01.09.2021 складає 10920,00 грн.

Верховний Суд України в Постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Тому, відсутність позивача на території України, його працевлаштування в Республіці Молдова, посилання на недостатню заробітну плату та наявність на утриманні матері, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, як він зазначає у позові, у зв`язку з наявністю у нього на утриманні матері, яка має захворювання.

Позивач проживає та працює у Республіці Молдова, на підтвердження надав Посвідку на тимчасове проживання для іноземних громадян (а.с.15), Довідки з місця роботи (а.с.16,17), де зазначено розмір нарахованої йому заробітної плати.

Відповідач є працездатною особою, ним не надано доказів на підтвердження неможливості працювати та заробляти кошти у достатній кількості за станом здоров`я чи з інших підстав.

На підтвердження стану здоров`я матері ОСОБА_5 (а.с.19), позивачем надано висновки медичних досліджень, консультативний висновок (а.с.20,21,22,23,24).

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач надає матеріальну допомогу матері, яка хворіє, та не надано докази низького рівня її доходу та неможливості самостійно себе забезпечувати.

Слід звернути увагу на те, що згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, аліменти на утримання інших осіб позивач не сплачує, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 277-279, 432 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про зменшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 27.01.2022.

Суддя