ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3466/20 Номер провадження 22-ц/814/113/22Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Таценко Т. Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Новицького Єгора Андрійовича

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року у складі судді Гольник Л. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 із залученням в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні власністю.

Позов мотивовано тим, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 27.03.2018 та договору дарування 3/32 часток домоволодіння від 07.10.2014 вона є власником частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці комунальної власності.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.11.2017 визначено та встановлено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований вказаний будинок.

З метою проведення водопостачання до свого будинку вона звернулася до КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», де їй було роз`яснено, що для підключення будинку до мережі водопостачання необхідно отримати технічні умови та виготовити робочий проект водопостачання, які здійснюються за згодою співвласників. Співвласники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали їй відповідні письмові дозволи, проте співвласник ОСОБА_1 такої згоди не надає, чим створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачу власністю.

Посилаючись на викладене, просила визнати неправомірною відмову у наданні згоди на проведення інженерних мереж водопостачання та водовідведення до житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та дозволити виготовлення проектно-технічної документації та виконання робіт з підключення до системи водопостачання та водовідведення житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 без згоди ОСОБА_1 , а також покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом позовної заяви.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року, описку в якому виправлено ухвалою суду від 15 липня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірною відмову у наданні згоди на проведення інженерних мереж водопостачання та водовідведення до житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Дозволено виготовлення проектно-технічної документації та виконання робіт з підключення до системи водопостачання та водовідведення житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 без згоди ОСОБА_1 .

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду мотивовано наявністю правових та фактичних підстав для захисту прав позивача.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2021 року заяву адвоката Новицького Є.А. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Новицький Є. А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем було невірно вказано по батькові відповідача « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 », не вказано номер квартири, в якій проживає відповідач та не коректно вказані паспортні дані відповідача, що позбавило її бути належним чином повідомленою про розгляд справи, оскільки вона не отримувала поштову кореспонденцію по справі, а про існування оскаржуваного рішення дізналася із додатку «Дія».

Зазначає, що копію листа про необхідність надання згоди на облаштування водопостачання та виготовлення технічної документації ОСОБА_1 не отримувала, будь-якої відповіді чи відмови не надавала, а тому докази того, що саме відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю відсутні.

Доказів про спроби досудового врегулювання спору позивачем не надано.

Наголошує, що відповідачем не було порушено право позивача на володіння, користування та розпоряджання майном, а тому підстави для реалізації права на усунення перешкод у здійсненні такого права відсутні.

Вважає, що відсутність спору про право та предмету спору виключає право позивача на звернення до суду з вказаною позовною заявою, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та особи, яка подала апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що на підставі договору дарування 3/32 часток домоволодіння, посвідченого 07.10.2014 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М. Ю., зареєстрованого у Реєстрі за № 3575, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/32 частина (в рівних частках по 3/64 кожному) домоволодіння по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 27769477 від 07.10.2014.

Крім того, відповідно до Договору дарування від 27.03.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить в рівних частках право власності на 1/32 частини домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , які розташовані на земельній ділянці комунальної власності. Договір посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дубовою Т. В., зареєстрований у Реєстрі за № 716 та у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118601185 від 27.03.2018.

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить по 3/64 частини вказаного домоволодіння.

Іншими співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності є: ОСОБА_7 , якій належить 1/16 частина, ОСОБА_3 - 1/2 частина, ОСОБА_8 - 3/32 частини, ОСОБА_1 - 1/8 частина та ОСОБА_9 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року у справі № 554/399/17 визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , між співвласниками домоволодіння.

З метою облаштування водопостачання, водовідведення та виготовлення технічної документації згідно вимог КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» 09.04.2020 ОСОБА_2 звернулася до співвласників домоволодіння із заявами про надання такої письмової згоди, а у разі відмови надати обґрунтовану відповідь.

Оскільки співвласники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали їй відповідні письмові дозволи, проте співвласник ОСОБА_1 такої згоди не надає, чим створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, позивач просила про судовий захист права власності у спосіб надання судом дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та виконання робіт з підключення до системи водопостачання та водовідведення житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 без згоди співвласника ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції, виходячи з принципів верховенства права, розумності та справедливості, дійшов правомірного висновку, що відповідач, не надаючи письмової згоди, таким чином перешкоджає позивачу у виготовленні проектно-технічної документації та підключенні житлового будинку позивача до системи водопостачання та водовідведення, тобто перешкоджає в реалізації позивачем її права власності.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

З цього слідує, що кожному співвласнику належить право власності на спільну річ, змістом внутрішніх правовідносин власників спільної власності є право і обов`язок кожного співвласника узгоджувати свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими учасниками.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частиною першою статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/3792/20, постанова від 20 вересня 2021 року.

Натомість у справі, яка переглядається апеляційним судом встановлено, що між сторонами існує спірне питання щодо надання відповідачем ОСОБА_1 , як співвласником будинку та співкористувачем земельної ділянки, дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та виконання робіт з підключення до системи водопостачання та водовідведення належної позивачеві ОСОБА_2 частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яке на час розгляду справи в суді не врегульоване, що з огляду на заперечення відповідача вимагає вирішення судом спору та вжиття заходів з метою ефективного захисту прав позивача на розпорядження та користування своєю часткою у праві спільної часткової власності та облаштування системи водопостачання і водовідведення, що неможливо здійснити без згоди усіх співвласників будинку.

Таким чином доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності предмета спору та наявності у зв`язку з цим підстав для закриття провадження у справі є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 99-1 Правил зазначено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Судом першої інстанції вживались заходи щодо повідомлення відповідача ОСОБА_1 про судові засідання 22.09.2020, 19.11.2020, 10.12.2020 за адресою: АДРЕСА_3 у якому належить відповідачу. Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та позначок працівників поштового зв`язку, судова повістка на перше судове засідання 22.09.2020 була вручена особисто ОСОБА_1 24.06.2020, що засвідчено її підписом (а.с. 63), судові повістки на наступні судові засідання поверталися до суду з позначками про дати повідомлення адресата про надходження рекомендованого листа та повернення поштових відправлень до суду з причин відсутності ОСОБА_1 за цією адресою (а.с. 69-70, 77-79).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які свідчать про обізнаність відповідача про судовий розгляд справи.

Оскільки на конвертах, які містять судові повістки, зазначено лише прізвище на ініціали адресата - ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги, що судові повістки були адресовані не відповідачу, а іншій особі та не могли бути їй вручені через відмінність по батькові адресата, є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.

Справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які встановлюють певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Надання особою юридично значущої згоди чи відмова в наданні такої згоди є одностороннім правочином відповідної особи, який згідно із законом створює правові наслідки не тільки для особи, яка його вчиняє, а й для інших осіб (абзац третій частини третьої статті 202 ЦК України). Надання згоди-дозволу переводить право її адресата вчинити відповідну дію з потенційного в реальний стан, а відмова в наданні такої згоди створює абсолютну перешкоду на шляху накопичення необхідного юридичного складу й таким чином практично позбавляє особу права вчинити відповідну дію, тому така відмова має бути обґрунтованою.

Доводами апеляційної скарги не спростовується відсутність згоди або обґрунтованої відмови у наданні згоди співвласника будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 на приєднання належної позивачці ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_4 у цьому будинку до системи централізованого водопостачання та водовідведення та виготовлення проектно-технічної документації, що обмежує позивача у здійсненні права користування своїм майном та потребує застосування заходів судового захисту.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі представника відповідача, та залишає оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Новицького Єгора Андрійовича - залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна