У Х В А Л А

іменем України

19 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на бездіяльність приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на бездіяльність приватного виконавця, обґрунтовуючи наступним.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича перебуває виконавче провадження № 66826722 з примусового виконання виконавчого листа № 357/15612/14-ц, виданого 26.11.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний помер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, МФО 320564, рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 119/П/20/2007-840 від 09.11.2007 року станом на 04.07.2014 року в розмірі 32 621,04 дол. США (тридцять дві тисячі шістсот двадцять один дол. США, 04 цента), що еквівалентно 385 812,21 грн. (триста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот дванадцять грн. 21 коп. та 66 771,25 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят одна грн. 21 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 00 коп.)

Ухвалою № 357/15612/14-ц від 23.09.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області задовольнив заяву ТОВ "ФК "Інвест Хаус" про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

14.09.2021 року в межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти боржника, що знаходяться на рахунках, що відкриті або будуть відкриті на ім`я боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1036255,15 грн.

Хоча відповідно до виконавчого документу сума заборгованості становить 456 237,46 грн. (чотириста п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять сім гривень). Отже, приватним виконавцем Крегулом І.І. протиправно завищено суму стягнення.

Звертає увагу суду на місце винесення постанови про арешт коштів боржника це місто Ужгород, хоча місце знаходження приватного виконавця Крегула І.І. Київська область, м. Вишгород.

Про наявність арешту на рахунку на який надходить заробітна плата їй стало відомо після того як вона не змогла зняти заробітну плату, в зв`язку із чим вона звернулася до банківської установи де їй повідомили про наявність постанови про арешт коштів боржника.

22.10.2021 року вона звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича із заявою про зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_3 відкритого на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк», на який надходить заробітна плата з товариства з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал». До заяви була додана довідка банку та довідка про доходи з місця роботи.

Звертає увагу суду, що даний рахунок відкритий в рамках зарплатного проекту. В інший спосіб отримувати заробітну плату, зокрема готівкою або поштовим переказом не має можливості, оскільки на підприємстві відсутнє касове обслуговування та отримувати заробітну плату вона може лише безготівково переказом на відкритий рахунок в банку.

Відповідно до пункту 69 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, Банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Зазначає, що між нею та АТ КБ « Приватбанк» договори на розміщення вкладу чи депозиту не укладалися.

Відповідно до статті 2 Закону України « Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

13.11.2021 року нею було отримано відповідь на заяву за вих. № 19873 від 08.11.2021 року, відповідно до якої приватним виконавцем Крегулом І.І. було відмовлено у знятті арештів з коштів боржника в межах виконавчого провадження № 66826722 у зв`язку із відсутністю підстав для зняття арешту з коштів.

Вважає бездіяльність приватного виконавця Крегула І.І. щодо не зняття арешту із коштів, а саме заробітної плати, що надходить на рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк» від товариства з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал» незаконною. Фактично приватний виконавець Крегул. І.І. залишив її без коштів на існування.

В даному випадку скаржник не має можливості отримувати належне йому грошове забезпечення в інший спосіб ніж шляхом його зарахування на картковий рахунок, на який постановою приватного виконавця було накладено арешт. На підтвердження такого факту, надана довідка АТ КБ «Приват Банк» від 06.11.2020 року № STKIINT0C92F11R9 та довідкою про доходи виданою товариством з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал» від 19.10.2021 року № ПУ-00000055.

Оскільки бездіяльністю приватного виконавця, яка полягає у не знятті коштів (заробітної плати) ОСОБА_1 , порушуються права заявника, як цього майна, щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю, то її вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.

Зважаючи на те, що про відмову у знятті арешту з коштів вона дізналася лише 13 листопада 2021 року з відповіді приватного виконавця Крегула І.І, то скарга подається у встановлений законом строк.

Просила суд визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича щодо не зняття арешту з коштів, а саме заробітної плати, що надходить на рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича зняти арешт з коштів, заробітної плати, які надходять від товариства з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал», на рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк» ( а. с. 1-4 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 року ( а. с. 15 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 02.12.2021 року скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на бездіяльність приватного виконавця була залишена без руху ( а. с. 19-21 ).

16 грудня 2021 року за вх. № 59058 судом отримано заяву про усунення недоліків скарги ( а. с. 23 ).

Ухвалою судді від 20 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на бездіяльність приватного виконавця. Розгляд справи було призначено на 30.12.2021 року ( а. с. 25-26 ).

Вказаною ухвалою було витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул Івана Івановича належним чином завірені матеріали виконавчого провадження № 66826722 від 14.09.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості ( а. с. 26 ).

Розгляд справи було відкладено на 19.01.2022 року ( а. с. 28 ).

18 січня 2022 року за вх. № 1868 судом отримано від приватного виконавця матеріали виконавчого провадження № 66826722 на виконання ухвали судді.

Скаржник ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідча наявні поштові повідомлення про вручення.

Заяв та клопотань з боку учасників судового розгляду на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Частина 2 статті 450 ЦПК України передбачає, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Встановлено, що скаржником ОСОБА_1 звертаючись до суду із вказаною скаргою не пропущено строк для оскарження, так як оскаржувану постанову скаржник не отримувала, дізнавшись 22.10.2021року вона звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича із заявою про зняття арешту, 13.11.2021 року нею було отримано відповідь на заяву за вих. № 19873 від 08.11.2021 року, відповідно до якої приватним виконавцем Крегулом І.І. було відмовлено у знятті арештів з коштів боржника в межах виконавчого провадження № 66826722 у зв`язку із відсутністю підстав для зняття арешту з коштів, 22.11.2021 року звернувся до суду зі скаргою, про що в матеріалах справи свідчить поштовий конверт ( а. с. 14 ).

З боку приватного виконавця не надано суду належного доказу в зворотному.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича перебуває виконавче провадження № 66826722 з примусового виконання виконавчого листа № 357/15612/14-ц, виданого 26.11.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний помер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, МФО 320564, рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 119/П/20/2007-840 від 09.11.2007 року станом на 04.07.2014 року в розмірі 32 621,04 дол. США (тридцять дві тисячі шістсот двадцять один дол. США, 04 цента), що еквівалентно 385 812,21 грн. (триста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот дванадцять грн. 21 коп. та 66 771,25 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят одна грн. 21 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 00 коп.)

Ухвалою № 357/15612/14-ц від 23.09.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області задовольнив заяву ТОВ "ФК "Інвест Хаус" про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2021 року ( а. с. 6 ).

14.09.2021 року в межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ( а. с. 7 ).

22.10.2021 року скаржник звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича із заявою про зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк», на який надходить заробітна плата з товариства з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал».

13.11.2021 року скаржником було отримано відповідь на заяву за вих. № 19873 від 08.11.2021 року, відповідно до якої приватним виконавцем Крегулом І.І. було відмовлено у знятті арештів з коштів боржника в межах виконавчого провадження № 66826722 у зв`язку із відсутністю підстав для зняття арешту з коштів ( а. с. 10 ).

Вважає бездіяльність приватного виконавця Крегула І.І. щодо не зняття арешту із коштів, а саме заробітної плати, що надходить на рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк» від товариства з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал» незаконною.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги на, рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що виконавче провадження № 66826722 знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул Івана Івановича.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону N 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Скаржник звертаючись до суду зі скаргою зазначала, що приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегула Іван Іванович наклав арешт на кошти, які розміщені на рахунку НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк», на який надходить заробітна плата з товариства з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал».

З боку скаржника додано Довідку про доходи ( а. с. 8 ) та Довідку, яка видана 06.11.2020 року АТ КБ «ПриватБанк», в якій Банк підтверджував, що станом на 06.11.2020 року ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку ( рахунок ) може бути зарахована будь-яка виплата ( переказ ) ( а. с. 9 ).

З постанови про арешт майна боржника від 14.09.2021 року вбачається, що накладаючи арешт на грошові кошти боржника, приватний виконавець не відокремлював рахунок № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк», як на такий на який слід накласти арешт.

Крім того, приватним виконавцем навіть не було зазначено номеру рахунку, оскільки такі були невідомі, а лише зазначив в постанові від 14.09.2021 року накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, окрім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

На момент винесення постанови про арешт коштів боржника, приватному виконавцю не було відомо, що відкритий в акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк» боржником рахунок є рахунком в рамках зарплатного проекту.

Під час винесення постанови про арешт коштів боржника до обов`язку приватного виконавця не входить перевіряти цільове призначення рахунку та в постанові про арешт коштів боржника зазначається про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Статтею 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949р., ратифікована 23 червня 1992р. визначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

За умовами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстави для зняття арешту з майна (коштів), а саме підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону N 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, виконуючи постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника, банк не повідомляв приватного виконавця про спеціальний режим використання рахунку боржника ОСОБА_1 .

Як встановлено, саме боржник ОСОБА_1 повідомила приватного виконавця про рахунок, відкритий на її ім`я для виплати заробітної плати, на який було накладено арешт, тому в розумінні ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у приватного виконавця були відсутні підставі для зняття арешту, оскільки такі відомості отримані не від банківської установи.

У даному випадку судом встановлено, що приватний виконавець під час винесення постанови від 14.09.2021 року діяв у межах своїх повноважень, адже у даній постанові приватний виконавець вказав, що арешт накладається на рахунках, відкриті у банківських установах та на ті, які будуть відкриті після її винесення, крім коштів, які містяться на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом ( а. с. 7 ).

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону N 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону N 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону N 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону N 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі N 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

Отже, АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону N 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало, тобто накладено арешт на рахунок НОМЕР_3 , який скаржник зазначає, що відкритий для отримання заробітної плати.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок № НОМЕР_3 , на який скаржник вважає не можливо накласти арешт не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Статтею 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі N 756/1927/16-ц, провадження N 61-10611св20.

Верховний Суд у вищевказаній правовій позиція зазначив, отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому висновок судів про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тому, суд враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що приватний виконавець правомірно виніс постанову 14.09.2021 року про арешт коштів боржника.

Скаржник звертаючись до суду зі скаргою вважає неправомірну бездіяльність приватного виконавця, яка виразилася у зв`язку із не зняттям арешту з коштів, а саме заробітної плати, що надходить на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче Провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Отже, як зазначено вище, однією з підстав зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, приватний виконавець може після отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, виконуючи постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника, банк не повідомляв приватного виконавця про спеціальний режим використання рахунку боржника ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, які були отримані судом.

Навпаки, АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону N 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало, тобто накладено арешт на рахунок НОМЕР_3 , який скаржник зазначає, що відкритий для отримання заробітної плати.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Однак, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей, що банк повідомляв приватного виконавця про цільове призначення коштів на рахунку, відповідно не повернув його постанову без виконання.

За таких обставин, рахунок № НОМЕР_3 , на який скаржник вважає не можливо накласти арешт не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець правомірно відмовив скаржнику у знятті арешту з коштів.

Тому, скарга ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця щодо не зняття арешту з коштів є такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги скаржника щодо зобов`язання приватного виконавця зняти арешт з коштів, заробітної плати, які надходять від товариства з обмеженою відповідальністю «Папірус Універсал», на рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», то суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної справи, що приватним виконавцем неправомірно накледно арешт на кошти скаржника та правомірно останнім було відмовлено скаржнику у його знятті, то вимоги скаржника щодо зобов`язання приватного виконавця зняти арешт з коштів є такими, що також не підлягають задоволенню.

Тому, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 18, 44, 49, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 13, 18, 81, 128, 247, 263, 450, 447-451 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на бездіяльність приватного виконавця, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено 19 січня 2022 року.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов