ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/569/21Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/89/22 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 310000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Стецюк М.А.

з участю ОСОБА_1 , її представника адвоката Захарчука Ю.В., представника ОСОБА_2 адвоката Їжука Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в режимі відеоконференції цивільну справу № 595/569/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Захарчук Юрій Володимирович, на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 16.09.2021 р., ухвалене суддею Федорончуком В.Б., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 28.04.2017 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що з травня 2020 року відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, тому просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, ОСОБА_1 просила визначити місце проживання малолітньої дитини - сина ОСОБА_2 разом з нею, оскільки дитина не досягла десяти років, тому місцем її проживання є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Зазначила, що дитина живе разом з нею, відповідач проживає окремо, виїхав до Італії.

Рішенням Бучацького районного суду від 16.09.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 908 гривень судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Захарчук Ю.В., просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Представник позивача вказав, що в Італії, де сторони раніше проживали, у них народився син ОСОБА_3 . Згодом, у сторін по справі зникло взаєморозуміння і повага у стосунках, появились різні погляди на життя. 07.05.2020 року ОСОБА_1 приїхала з сином з Італії в Україну.

Після цього, відповідач звернувся до правоохоронних органів Італії із заявою про вивезення сина з Італії в Україну без його згоди та прокуратура Італійської Республіки за цим фактом розпочала кримінальне провадження. Указані обставини свідчать про наявність спору між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо місця проживання дитини.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині відмови у задоволення позову мотивоване тим, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позов був ініційований матір`ю, з якою дитина фактично проживає, тому відсутні підстави для визначення місця проживання дитини.

Однак, погодитись з таким висновком суду неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2017 року.

Як пояснили представники сторін в апеляційному суді, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 .

Дитина проживає разом з мамою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , батько дитини проживає окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно ч.ч. 7-10 с. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно частин першої та другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову про встановлення місця проживання дитини, не врахував вказаних вимог закону і не встановив дійсних інтересів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та можливості визначення його місця проживання разом з матір`ю.

Колегія суддів вважає, що сам по собі факт проживання дитини на час розгляду справи із матір`ю, не свідчить про наявність у батьків домовленості щодо місця проживання дитини.

З матеріалів справи видно, що після повернення позивачки разом з сином до України, відповідач ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів Республіки Італія із заявою про викрадення дитини, що стверджується протоколом звернення до Легіону карабінерів відділення м. Віадана (а.с. 31).

В судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини.

Вказане свідчить про відсутність згоди батьків щодо місця проживання дитини та наявність спору, який має бути вирішений судом.

Із матеріалів справи видно, що зареєстрованим місцем проживання позивачки ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (будинкова книга а.с. 7, 8).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої інспектором Бучацької міської ради Тернопільської області від 06.08.2020 року за №444, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в місті В`ядана, Італія, є громадянином України та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затвердженого рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради від 27.05.2021 року № 139, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 33).

Із змісту вказаним висновку видно, що під час обстеження умов проживання та виховання дитини з`ясовано, що хлопчик проживає разом із матір`ю у її батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які допомагають позивачці у вихованні та догляді за сином. У будинку чисто, затишно, для ОСОБА_3 облаштована кімната, є все необхідне для його розвитку і відпочинку. Мати перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку, за можливості намагається забезпечити сина усім необхідним - збалансованим харчуванням, одягом, взуттям, іграшками, засобами гігієни.

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю повною мірою відповідає його інтересам. Будь-яких підстав вважати, що внаслідок проживання із матір`ю права дитини можуть бути порушені, судом не встановлено.

Отже, висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини.

При таких обставин, керуючись принципом «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Бучацького районного суду від 16.09.2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення місця проживання дитини слід скасувати, постановивши нове судове рішення у цій частині, яким позов задовольнити. Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання по АДРЕСА_1 .

Оскільки рішення Бучацького районного суду від 16.09.2021 р. в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів сторонами не оскаржено, тому в апеляційному порядку у цій частині воно не переглядається.

Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, позивачка понесла судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції за розгляд спору про встановлення місця проживання дитини.

Оскільки апеляційним судом позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задоволено, слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Крім того, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 гривні.

В решті рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 16.09.2021 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Захарчук Юрій Володимирович, - задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 16.09.2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи - органу опіки і піклування Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення місця проживання дитини - скасувати, постановивши нове судове рішення у цій частині.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) за місцем її проживання по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в апеляційному суді у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

В решті рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 16.09.2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складений 10.01.2022 року.

Головуючий

Судді