Справа №701/301/21
Номер провадження2/701/4/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третіх осіб що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача Смілянська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Завірюха Оксани Василівни а також ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання заповіту недійсним.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на дві земельні ділянки в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області площею 4,7129 га, та площею 3,2954 га.

07 вересня 2017 року ОСОБА_4 , склала заповіт, яким заповіла в рівних долях своєму чоловіку ( батькові позивача) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивачу земельну ділянку площею 4,7129 га, а сестрі позивача ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 3,2954 га.

У визначений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви позивача була заведена спадкова справа № 682/20. Під час оформлення свої спадкових прав від нотаріуса позивач дізнався, що ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області забезпечено позов ОСОБА_2 , про визнання зазначеного заповіту недійсним шляхом заборони видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 позивачем було отримано позовну заяву ОСОБА_2 , ( прізвищем останньої до укладення шлюбу було ОСОБА_6 ) до позивача та ОСОБА_3 , як спадкоємців за заповітом про визнання заповіту ОСОБА_4 від 07 вересня 2017 року недійсним та визнання права власності на спадкове майно. Підставою звернення до суду з наведеним позовом ОСОБА_2 , зазначила те, що в момент вчинення правочину ОСОБА_4 , не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Своє право на звернення до суду з наведеним позовом ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем ОСОБА_4 , за заповітом від 07 вересня 2016 року, посвідченого нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області Завірюхою Оксаною Василівною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1679.

Позивач вважає, що заповіт від 07 вересня 2016 року складений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області Завірюхою Оксаною Василівною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1679 ( далі по тексту Оскаржуваний заповіт ), є недійсним оскільки ОСОБА_4 , на момент складання заповіту від 07 вересня 2016 року, не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, що і змушує позивача звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечував на задоволення позовних вимог позивача.

Представники третіх осіб що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача Смілянська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Завірюха Оксани Василівни до суду не з`явились, однак надали суду заяви в яких просили справу слухати в їх відсутності. При прийнятті рішення поклались на думку суду.

Третя особа що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_3 до суду не з`явилась, згідно її заяв поданих до суду, заперечувала на задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та позиції сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 78 років померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області площею 4,7129 га, кадастровий номер :02:002:0190, та площею 3,2954 га, кадастровий номер :03:001:0388.

07 вересня 2017 року ОСОБА_4 , склала заповіт, яким заповіла в рівних долях своєму чоловіку (батькові позивача) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивачу земельну ділянку площею 4,7129 га, кадастровий номер :02:002:0190, а сестрі позивача ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 3,2954 га, кадастровий номер :03:001:0388. Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області Завірюхою Оксаною Василівною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1712.

У визначений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви позивача була заведена спадкова справа № 682/20.

Під час оформлення свої спадкових прав від нотаріуса позивач дізнався, що ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області забезпечено позов ОСОБА_2 , про визнання зазначеного заповіту недійсним шляхом заборони видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 позивачем було отримано позовну заяву ОСОБА_2 , ( прізвищем останньої до укладення шлюбу було ОСОБА_6 ) до позивача та ОСОБА_3 , як спадкоємців за заповітом про визнання заповіту ОСОБА_4 від 07 вересня 2017 року недійсним та визнання права власності на спадкове майно, тому позов подано в межах строку позовної давності.

Підставою звернення до суду зі своїм позовом ОСОБА_2 , зазначила те, що в момент вчинення правочину ОСОБА_4 , не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Своє право на звернення до суду з наведеним позовом ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем ОСОБА_4 , за заповітом від 07 вересня 2016 року, посвідченого нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області Завірюхою Оксаною Василівною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1679.

Ухвалою суду від 07.12.2021р. провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 третіх осіб що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача Смілянська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Завірюха Оксани Василівни про визнання заповіту недійсним та права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третіх осіб що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача Смілянська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Завірюха Оксани Василівни а також ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 третіх осіб що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача Смілянська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Завірюха Оксани Василівни про визнання заповіту недійсним та права власності на спадкове майнобуло закрито у зв`язку із відмовою ОСОБА_2 від позову.

Згідно висновку судо - психіатричного експерта № 381 від 12.10.2021р. у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент складання нею заповіту на користь ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області Завірюхою О.В. 07.09.2016р., зареєстрованого в реєстрі за №1679, виявлялися прояви хронічного стійкого психічного розладу у формі судинної деменції - через що вона не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Крім того, під час посвідчення оскаржуваного заповіту, ОСОБА_4 , хворіла сліпотою. Зазначений факт відображений також і у тексті Оскаржуваного заповіту.

Згідно ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку із хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках ( ст. 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 6 ст. 1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно п. 1.11 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Оскаржуваний заповіт не містить ніяких відомостей з приводу того, що під час його посвідчення були присутні свідки, які б зачитали вголос та поставили свої підписи на ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та ( або ) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За правилами ч. 3 ст. 1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1257 ЦК передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обґрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 203, 215, 225, 1223, 1233. 1254, 1257ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 та посвідчений 07 вересня 2016 року приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області Завірюхою Оксаною Василівною за реєстровим № 1679, яким ОСОБА_4 належні їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 28.01.2022 року.

Суддя В.Л. Маренюк