Дата документу 11.01.2022 Справа № 325/738/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №3325/738/21 Головуючий у 1 інстанції: Васильцова Г.А.
Провадження № 22-ц/807/256/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко Катерина Сергіївна, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року СВК «Агрофірма «України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко К.С., про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права.

Просило визнати недійсним договір оренди землі №б/н, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , від 26 серпня 2020 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, скасувати рішення державного реєстратора Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54002938 від 11 вересня 2020 року 08:38:29, номер запису про інше речове право: 38126015.

В вересні 2021 року СВК «Агрофірма «України» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «України», використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, а також заборонити всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав, включаючи: державним реєстраторам структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та нотаріусів вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що строк дії договору оренди від 25 лютого 2010 року, укладений між СВК «Агрофірма «Україна»» та ОСОБА_2 , не закінчився, кооператив використовує орендовану земельну ділянку та провів ряд сільськогосподарських робіт, використання земельної ділянки двома орендарями призведе до конфлікту щодо майбутнього врожаю, збитків від недоотриманої вигоди, інших витрат. Невжиття заходів забезпечення позову ускладнить і унеможливить ефективний захист і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів кооперативу.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.

Заборонено будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «України», використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору до 25 лютого 2025 року.

Заборонено державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав, включаючи: державним реєстраторам структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та нотаріусів вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що предметом спору є не захист прав споживача щодо недопущення збитків, пов`язаних з врожаєм на спірній земельній ділянці, позивач звернувся із позовними вимогами немайнового характеру, позивачем не доведена необхідність забезпечення позову, просив скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви.

СВК «Агрофірма «України» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про доведеність необхідності забезпечення позову, отримане відповідачем право користування земельною ділянкою на підставі оспорюваного договору оренди порушує речові права кооперативу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «України»» використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору до 25 лютого 2025 року, заборони державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.

Матеріалами справи підтверджено, що СВК «Агрофірма «України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко К.С., про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права в якому просило визнати недійсним договір оренди землі №б/н, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , від 26 серпня 2020 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, скасувати рішення державного реєстратора Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54002938 від 11 вересня 2020 року 08:38:29, номер запису про інше речове право: 38126015.

В обґрунтування позову посилалось на те, що спірний договір був укладений під час дії договору оренди землі між СВК «Агрофірма «України» та ОСОБА_2 від 25 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову, зокрема є накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Задовольняючи заяву СВК «Агрофірма «України» в частині заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «України», використовувати спірну земельну ділянку, оскільки така заборона не тільки фактично надає можливість користування спірною земельною ділянкою тільки СВК «Агрофірма «України» до вирішення справи по суті, тобто суд першої інстанції фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, які викладено у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Окрім того, таких захід забезпечення позову позбавляє відповідача права на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, який на даний час є чинними і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постанові від 06 травня 2020 року у справі № 700/720/17 (провадження № 61-1995св20), від 11 травня 2021 року у справі № 376/2984/19 (провадження № 61-15759св20), від 31 липня 2018 року у справі № 133/826/18 (провадження № 61-38007ск18).

Таким чином, ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «України», використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору до 25 лютого 2025 року.

Окрім того, розглядаючи питання правомірності застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо спірної земельної ділянки, колегія суддів звертає увагу, що така заборона також обмежує ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки, у праві розпоряджатись належною йому земельною ділянкою на свій розсуд (наприклад відчужити її), оскільки спір виник лише щодо права оренди земельної ділянки. Тому такі заходи забезпечення позову не відповідають принципу співмірності.

Недотримання справедливого балансу (співмірності) при втручанні в право власності є порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах закону порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, суд у разі ухвалення рішення, яке обмежує процесуальні права учасника справи (вирішуючи питання про забезпечення позову), має врахувати, що таке обмеження повинно бути дійсно необхідним та ефективним для забезпечення виконання рішення в майбутньому, з одного боку, але не повинно тягнути за собою невиправданих обтяжень для осіб, процесуальні права яких обмежуються, з іншого боку.

З урахування викладеного колегія суддів дійшла висновку про помилковість рішення суду першої інстанції про забезпечення позову у вказаному вигляді - заборона державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо спірної земельної ділянки, до набрання рішенням законної сили без жодних обмежень.

Тому ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви про забезпечення позову підлягають зміні.

Зокрема, оскільки спір виник лише стосовно права на оренду земельної ділянки, то заборону державному реєстраторові у проведенні реєстраційних дій із земельною ділянкою необхідно обмежити лише забороною реєстрації права оренди на неї.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 531/422/19 (провадження № 61-10587св19).

Колегія суддів також звертає увагу, що згідно з п. 12.5 договору оренди земельної ділянки від 25 лютого 2010 року, укладеного між СВК «Агрофірма «України» та ОСОБА_2 , перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, а отже, зміна власника у випадку відділення земельної ділянки не вплине на права СВК «Агрофірма «України».

З огляду на зазначене, ухвалу суду першої інстанції в частині заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «України», використовувати земельну ділянку підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні такої вимоги; в частині заборони державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки ухвала суду першої інстанції підлягає зміні шляхом обмеження такої заборони забороною реєстрації права оренди та суборенди щодо вказаної земельної ділянки до набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у цій справі в частині заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «України»» використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору до 25 лютого 2025 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.

В задоволенні вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «України» про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «України»» використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору до 25 лютого 2025 року відмовити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у цій справі в частині заборони державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав, включаючи: державним реєстраторам структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та нотаріусів вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, змінити.

Заборону державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав обмежити забороною реєстрації права оренди та суборенди щодо об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, до набрання рішенням суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова