1Справа № 331/5208/21 2/335/486/2022
РІШЕННЯ
26 січня 2022 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
У жовтні 2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за підсудністю з Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Києвського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
При цьому позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку. Так, позивач зазначила, що з 2014 року через проведення антитерористичної операції вона була вимушена покинути м.Харцизьк, та з цього часу є внутрішньо переміщеною особою і не має коштів на погашення кредитної заборгованості, тому з цього часу платежів на погашення кредитної заборгованості не вносила. Разом з цим, вона жодного разу не отримувала від банку вимогу щодо погашення заборгованості. Отже, при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність наявної заборгованості і строки позовної давності до вимог відповідача щодо стягнення заборгованості. Крім того, кредитний договір на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріально не посвідчений, отже у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення оспорюваного виконавчого напису.
Ухвала Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10листопада 2021 року, якою було витребувано від Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином завірені копії документів та матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис №26953 від 27.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором №11491/0003XSGF від 02.04.2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» неодноразово направлялась на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. проте отримана ним не була та відповідно і не була виконана.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника на підставі наявних у справі доказах, у якій також зазначила про те, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Разом з цим, подав до суду заяву про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу у якій просив суд розгляд справи провести за його відсутності. Також, представником відповідача було подано клопотання про врегулювання спору за участю судді та заяву про визнання позовних вимог.

Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, письмові пояснення на позовну заяву не надали.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

В силу положень ст.202 ЦПК України про проведення процедури врегулювання спору за участю судді суд постановляє ухвалу, якою одночасно зупиняє провадження у справі. У випадку недосягнення сторонами мирного врегулювання спору за наслідками проведення врегулювання спору повторне проведення врегулювання спору за участю судді не допускається.

Оскільки від позивача ОСОБА_1 згода на врегулювання спору за участю судді до суду не надходила, суд не вбачає підстав для врегулювання спору за участі судді у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №26953 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/ПТБ від 15.10.2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», на підставі Договору факторингу №78 від 22.02.2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №11491/0003XSGF від 02 квітня 2013 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 . Строк платежу за кредитним договором Ск-097-001362/7-2008 від 08 липня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення проводиться за період з 21 лютого 2018 по 27 листопада 2020 року. Сума, заборгованості складає 11 110,36 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 8 260,85 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 2 700 грн. 01 коп., заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією у розмірі 99 грн.50 коп., плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн. 00 коп.

З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Із наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження встановлено, що за заявою директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворського Р.І. на виконання виконавчого напису №26953 від 27.11.2020 року постановою начальника відділу Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мостовою Г.Г. відкрито виконавче провадження №65893032 за виконавчим написом № 26953 виданим 27.11.2020 року.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.

Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зміни, внесені до Переліку у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; нормативно-правовий акт № 662 від 26.11.2014 постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 зазначене вище рішення суду залишено без змін.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 в редакції постанови КМУ від 29.11.2001.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Судом встановлено, що Кредитний договір № 11491/0003XSGF від 02 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», за яким вчинено виконавчий напис №26953 від 2711.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., під час його укладення нотаріально не посвідчувався.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так представником відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було подано заяву про визнання позовних вимог.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.

Представником відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу у якому зазначено про те, що визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу не підтверджений належними доказами та є завищеним оскільки не відповідає складності вказаної категорії справ.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, Договором про надання правової допомоги №б/н від 08.09.2021 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №589 від 26.01.2007 року, актом розрахунку вартості та прийому-передачі виконаних робіт та розрахунків за Договором про надання правничої допомоги від 18.09.2021р., прибутковим касовим ордером №б/н від 18.09.2021 року про оплату правничої допомоги у розмірі 4 900 гривень та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10 від 18.09.2021 року. У заяві від 09.12.2021 року позивач уточнила вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу та просила стягнути з відповідача на її користь 3 000 грн., із розрахунку 2 000,00 гривень за складання позовної заяви та 1 000,00 гривень за складання заяви про забезпечення позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Представник відповідача у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу зазначив, що вважає заявлений позивачем розмір на професійну правничу допомогу завищеними та посилаючись на судову практику в аналогічних справах просив зменшити розмір витрат на професійну.

Дослідивши надані докази, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка позову, заяви про забезпечення позову), суд дійшов висновку про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 18, 76-81, 141, 247, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 26953 від 27.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 11 110 гривень 36 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (, адреса: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул.Стельмаха Михайла, буд.9А, офіс 204) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (, адреса: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул.Стельмаха Михайла, буд.9А, офіс 204) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) 454,00 грн. судового збору сплаченого при подачі позову та 227,00 грн. судового збору сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок та 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову, що становить 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26 січня 2022 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко