Житомирський апеляційний суд
Категорія 60 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Галацевич О.М.

Григорусь Н.Й.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/10113/20

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення від права спадкування ОСОБА_2 - чоловіка її рідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що 05.06.2016 між подружжям відбулась бійка, внаслідок чого ОСОБА_3 отримала удар по голові та померла від крововиливу у головний мозок. По факту її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, в зв`язку з чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому він не може реалізувати спадкові права.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 13 вересня 2021 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову і відмову в задоволенні зустрічного позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що ОСОБА_2 мав мотиви для вчинення умисного вбивства дружини, досудове розслідування у кримінальній справі належним чином не здійснюється, суд вирішив її клопотання про зупинення провадження у справі не в нарадчій кімнаті, витрати на правничу допомогу є неспівмірними із заявленими вимогами та розрахунками адвоката. Вказує на те, що ОСОБА_2 не довів, що не має правовстановлюючого документа на квартиру, тому суд безпідставно визнав за ним право власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування.

У відзиві адвокат Грішин Є.О., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

ОСОБА_1 подала відповідь на відзив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2015.

Спадщину прийняли спадкоємці першої черги - мати померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і спадкоємицею якої є ОСОБА_1 , та чоловік ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А. від 01.09.2020 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 внаслідок відсутності документів на підтвердження належності майна спадкодавцю.

У відповідності до ч.1 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

За фактом смерті ОСОБА_3 06.06.2016 відкрито кримінальне провадження №0003801, досудове розслідування в якому триває.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що наявність кримінального провадження, порушеного за ч.1 ст.115 КК України, та покази свідків не є належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_2 умисно позбавив життя спадкодавця.

З урахуванням положень ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, суд першої інстанції зробив правильний висновок про безпідставність первісного позову.

Як передбачено п.п.4.12, 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки ОСОБА_2 не має в своєму розпорядженні свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2015, виданого на ім`я ОСОБА_3 , а тому не може подати такий документ нотаріусу для реалізації спадкових прав, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив зустрічний позов.

Доводи апелянта щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України розмір таких витрат може бути зменшений лише за клопотанням іншої сторони. Докази про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 15600грн. були надані адвокатом Грішиним Є.О. 16.01.2021 (а.с.111-116), до ухвалення рішення ОСОБА_1 та її представники не заявили клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Також не можуть бути взяті до уваги посилання апелянта на порушення процесуального порядку розгляду її клопотання про зупинення провадження у справі від 13.09.2021.

Статті 251, 252 ЦПК України не містять вказівки щодо форми та порядку постановлення судом ухвали про зупинення провадження у справі. Виходячи з положень ч.4 ст.259 ЦПК України можливе постановлення судом ухвал у такій процесуальній формі, як протокольна без видалення до нарадчої кімнати.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Як передбачено ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадку надання правничої допомоги за рахунок держави. Такі витрати згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Розмір судових витрат встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

25.11.2021 адвокат Грішин Є.О. подав клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та дві квитанції на загальну суму 6200грн., проте детального опису робіт не надав. З урахуванням обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом Грішиним Є.О. при апеляційному розгляді справи (складання відзиву, участь в двох судових засіданнях), апеляційний суд вважає за доцільне стягнути втрати на правничу допомогу в розмірі 3100грн.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2021 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3100 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: