Справа № 408/2224/20
Провадження № 2/408/67/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Булгакової Г.В.

при секретарі Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовною заявою в.о. керівника Щастинської окружної прокуратури Луганської області в інтересах Широківської сільської військово-цивільної адміністрації та Станично-Луганської районної державної адміністрації, до ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бірюков Ігор Юрійович, про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. керівника Щастинської окружної прокуратури Луганської області Бутенко В. звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з позовною заявою в інтересах Широківської сільської військово-цивільної адміністрації та Станично-Луганської районної державної адміністрації, до ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бірюков І.Ю., про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 13 листопада 2012 року № 688 ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку загальною площею 25,6015 га поліпшених пасовищ із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого КСП «Герасимівське» Гарасимівської сільської пради Станично-Луганського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 10 років в разі не витребування власниками земельних часток (паїв).

На підставі вказаного розпорядження 04 грудня 2012 року між Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_1 укладено строковий, оплатний договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у відділі Держкомзему у Станично-Луганському районі Луганської області в книзі записів державної реєстрації договорів оренди за № 06261 від 26 грудня 2012 року.

Відповідно до п. 1 Договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого КСП «Герасимівське», розташованих Гарасимівської сільської пради Станично-Луганського району Луганської області, згідно плану (схеми) землекористування.

Відповідно до п. 2 Договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012, в оренду передається земельна ділянка площею 25,6150 га поліпшених пасовищ, яка за складом та видами угідь відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Договір укладено строком на 10 років (п. 8 Договору).

Пунктами 9 та 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем на рахунок місцевого бюджету Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (натепер - Широківської сільської військово-цивільної адміністрації) у грошовій формі у розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Договором встановлені умови використання об`єкту оренди. Так п. 15-17 передбачене цільове призначення земельної ділянки, що передається в оренду, а саме: належність до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 28 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до п. 30 Договору, орендар землі має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Пунктами 34-38 Договору передбачено підстави зміни умов договору та його припинення. Зокрема передбачено, що Договір припиняється у випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 39 Договору, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та умов договору.

15.06.2020 комісією у складі сільського голови Гарасимівської сільської ради Пєвнєвої О.Ш., секретаря сільської ради Лебідь С.М., депутатів сільської ради Левченко Л.А. та ОСОБА_2 , члену виконкому сільської ради ОСОБА_3 , проведено комісійне обстеження земельної ділянки площею 25,6015 га, за цільовим прзначенням землі сільськогосподарського призначення (поліпшені пасовища), із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого КСП «Герасимівське» Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, переданої в оренду орендару ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 04.12.2012 б/н, в ході якого встановлено, що вказана земельна ділянка площею 25,6015 га засіяна житом.

Таким чином встановлено, що орендар ОСОБА_1 в порушення умов договору оренди здійснює нецільове використання земельної ділянки площею 25,6015 га, яка за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення (поліпшені пасовища), а саме: вирощує зернові культури (зростає жито), що, в свою чергу, є порушенням діючого законодавства, зокрема положень ст. 143 Земельного кодексу України, ст.32 Закону України «Про оренду землі».

Листом від 19.06.2020 № 148/1 Гарасимівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області повідомила органи прокуратури, що за фактом використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 25, 6015 га поліпшених пасовищ сільською радою не вживалися заходи щодо усунення порушень земельного законодавства та повернення вказаної ділянки у розпорядження держави.

Листом від 17.06.2020 № 1752 Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області повідомила органи прокуратури, що нею не вживалися заходи щодо усунення порушень земельного законодавства та повернення у розпорядження держави земельної земельної ділянки площею 25, 6015 га поліпшених пасовищ, переданої в оренду ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищевикладеними обставинами згідно приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Луганська місцева прокуратура № 2 (натепер - Щастинська окружна прокуратура Луганської області) вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Представником відповідача адвокатом Бірюковим І.Ю. надано до суду відзив, в якому останній позовні вимоги не визнав. Свою позицію обґрунтовує тим, що договір оренди, укладений між відповідачем та Станично-Луганською РДА, не містить прямої заборони засівання житом орендованої земельної ділянки, що відноситься до категорії сіножатей. Факт засівання відповівідачем (орендарем) орендованої земельної ділянки сільськогосподарською культурою - житом не заперечує. Однак вказує, що відповідач вирощує жито, як кормову культуру, для годування скота, що в цілому відповідає цільовому призначенню пасовища, рослинність якого також призначена для випасу та відкорму скотини. Матеріальні збитки, спричинені внаслідок засівання земельної ділянки житом не встановлені, отже відсутні. Екологічні норми в наслідок цієї діяльності не порушені, відповідних доказів позивачем не надано. З огляду на викладене представник відповідача вважає, що оскільки цільове призначення при використанні орендованої земельної ділянки не змінено, то істотні умови договору оренди не порушені, тому відсутні правові підстави для його розірвання, а тому просив в заводоленні позову відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій останній проти доводів, викладених представником відповідача у відзиві, заперечував. Посилаючись на надані докази нецільового використання відповідачем орендованої земельної ділянки, а саме перетворення її в ріллю, розорювання та вирощування сільськогосподарських культур, а також на судову практику з цієї категорії справи, просив позов задовольнити.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 11.09.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 19.05.2021 залучено до участі у справі правонаступників позивачів Луганської місцевої прокуратури № 2 - Щастинську окружну прокуратуру Луганської області, Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області - Широківську сільську військово-цивільну адміністрацію Щастинського району Луганської області.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 28.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник Щастинської окружної прокуратури Луганської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на докази, додані до позову, та просив їх задовольнити.

Представники Широківської сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області та Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бірюков І.Ю. в судове засідання не з`явились, надали до суду письмову заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнають, посилаючись на доводи, вказані у відзиві. В задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Разом з тим, однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилаючись на приписи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Луганська місцева прокуратура № 2 (натепер - Щастинська окружна прокуратура Луганської області) звернулася до суду з відповідним позовом в інтересах Широківської сільської військово-цивільної адміністрації та Станично-Луганської районної державної адміністрації.

Пред`являючи позов до суду, предметом і підставою якого є розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, позивач на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме: порушення істотних умов договору, що виразилося в нецільовому використанні земельної ділянки (розорювання пасовища та засівання його сільськогосподарськими культурами), додав до позовної заяви, серед іншого: копію розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 13 листопада 2012 року № 688, копію договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012, а також акт обстеження земельної ділянки від 15.06.2020 з фотозображеннями рослин.

Дослідженням наданих позивачем доказів судом встановлено, що розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 13 листопада 2012 року № 688 ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку загальною площею 25,6015 га поліпшених пасовищ із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого КСП «Герасимівське» Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 10 років в разі не витребування власниками земельних часток (паїв), що знаходить своє підтвердження в копії вказаного розпоряження 13.11. 2012 року № 688.

На підставі вказаного розпорядження 04 грудня 2012 року між Станично-Луганською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено строковий, оплатний договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у відділі Держкомзему у Станично-Луганському районі Луганської області в книзі записів державної реєстрації договорів оренди за № 06261 від 26 грудня 2012 року, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012.

Зі змісту договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012 б/н судом також встановлено наступне.

Відповідно до п. 1 вказаного Договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого КСП «Герасимівське», розташованих Гарасимівської сільської пради Станично-Луганського району Луганської області, згідно плану (схеми) землекористування.

З п. 2 Договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012, слідує, що в оренду передається земельна ділянка площею 25,6150 га поліпшених пасовищ, яка за складом та видами угідь відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

В п. 8 Договору зазначено, що Договір оренди земельної ділянки укладено строком на 10 років.

Пунктами 9 та 11 Договору оренди земельної ділянки встановлено, що орендна плата вноситься орендарем на рахунок місцевого бюджету Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (натепер - Широківської сільської військово-цивільної адміністрації Луганської областів) у грошовій формі у розмірі 3-х відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Також судом встановлено, що Договором оренди земельної ділянки встановлені умови використання об`єкту оренди.

Так п. 15-17 вказаного Договору оренди земельної ділянки передбачено, що цільове призначення земельної ділянки, що передається в оренду, це належність до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 28 Договору оренди земельної ділянки, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до п. 30 Договору оренди земельної ділянки, орендар землі має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Пунктами 34-38 Договору оренди земельної ділянки передбачено підстави зміни умов договору та його припинення. Зокрема передбачено, що Договір припиняється у випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 39 Договору оренди земельної ділянки, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та умов договору.

З копії розрахунку орендної плати, як додатку, до договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012 вбачається, що надана в оренду земельна ділянка розташована за межами населених пунктів Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, площа земельної ділянки складає 25, 6015 га, орендна плата складає 3% від нормативної грошової оцінки та має розмір - 2718,34 грн.

Частиною 1 ст 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно частини 2 цієї статті обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до приписів частини 2 цієї статті питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.12 Земельного кодексу України закріплено повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин. А саме: до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад, в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі ст. 189 Земельного кодексу України, до повноважень сільських рад входить самоврядний контроль за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 затверджено «Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади» та п.7 цієї постанови рекомендовано органам місцевого самоврядування привести у відповідність із цією постановою власні інструкції з діловодства.

Пунктом 15 розділу ІІ вказаної Інструкції документ повинен містити обов`язкові для його певного виду реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування установи - автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис.

З акту обстеження земельної ділянки від 15.06.2020, доданому позивачем до позовної заяви, вбачається, що комісією у складі сільського голови Гарасимівської сільської ради Пєвнєвої О.Ш., секретаря сільської ради Лебідь С.М., депутатів сільської ради Левченко Л.А. та ОСОБА_2 , члену виконкому сільської ради ОСОБА_3 , проведено комісійне обстеження земельної ділянки площею 25,6015 га, за цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (поліпшені пасовища), із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого КСП «Герасимівське» Гарасимівської сільської пради Станично-Луганського району Луганскої області, переданої в оренду орендару ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 04.12.2012 б/н, в ході якого встановлено, що вказана земельна ділянка площею 25,6015 га «засіяна житом», при цьому до акту також додані цифрові фотозображення рослинності на полі.

Суд не погоджєється з позицією позивача стосовно того, що доданий до позову акт обстеження земельної ділянки від 15 червня 2020 року є допустим доказом факту зміни відповідачем цільового призначення орендованої земельної ділянки, і, відповідно, порушення істотних умов договору оренди, що, на думку позивача, відповідно до умов вказаного договору, положень ст. 143 Земельного кодексу України та ст.32 Закону України «Про оренду землі», є правовою підставою для розірвання договору оренди землі в судовому порядку, оскільки досліджуваний документ акт обстеження земельної ділянки, виготовлений не на бланку вказаного органу місцевого самоврядування, не містить всіх необхідних вказаних вище реквізитів, та складений комісією, копія наказу про створення якої до акту не додана.

Крім того, у суду викликає сумнів в правомірності складеного акту той факт, що в ньому не наведена правова підстава (конкретна норма права) проведення комісійного заходу - обстеження земельної ділянки, та не має посилання на привід обстеження саме земельної ділянки орендаря ОСОБА_1 (планова чи позапланова перевірка або навність заяви, скарги, депутатського звернення чи запиту, тощо). Також до складу комісії не включено фахівція з питань сільського господарства (агронома, землевпорядника, представника органу держгеокадастру, тощо).

Крім того, до вказаного акту долучені цифрові фотозображення, які належним чином не оформлені, не мають відомостей про місце та дату фотографування, підписів посадових осіб, орендаря земельної ділянки та іншої інформації, яка підтверджує належність цих фото до акту обстеження.

Суд звертає увагу на те, що до акту обстеження земельної ділянки відповідача не долучена план-схема обстеженої земельної ділянки із відображенням її меж, площі та інших ідентифікуючих відомостей.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що посадовими особами органу місцевого самоврядування Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Лугаської області протиправно та за відсутності законодавчо передбачених підстав складено акт обстеження земельної ділянки, який також складено з порушенням вимог, встановлених законодавством щодо його оформлення.

З огляду на викладене, суд відповідно до свого внутрішнього переконання керуючись положеннями ст.ст.78-80 ЦПК України прийшов до висновку, що досліжений акт обстеження земельної ділянки від 16 червня 2020 року не є допустим доказом факту зміни відповідачем ОСОБА_1 цільового призначення орендованої земельної ділянки площею 25,6015 га, та, відповідно, не є доказом порушення істотних умов договору оренди від 04 грудня 2012 року між Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_1 та, відповідно, до умов вказаного договору та положень ст. 143 Земельного кодексу України, ст.32 Закону України «Про оренду землі», не може бути правовою підставою для розірвання зазначеного договору оренди землі в судовому порядку.

Разом з тим, враховуючи визнання представником відповідача факту вирощування на орендованій земельній ділянці кормової культури жита, суд зазначає наступне.

Передана в оренду відповідачу земельна ділянка площею 25,6150 га поліпшених пасовищ, за складом та видами угідь відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Звертаючись з позовом про розірвання договору оренди землі позивач зазначав, що відповідач змінила цільове призначення спірної земельної ділянки шляхом її розорювання та засіву сільськогосподарською культурою.

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (в поточній редакції) визначено перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ) та надано визначення цих угідь. Відповідно до додатку 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру:

Група угідь «рілля» (001.00) включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці. До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви.

Підгрупа угідь «сіножаті» «Підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння (ГОСТ 26640-85), до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки».

Отже, з огляду на викладене та, враховуючи, що матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач в ході користування орендованою земельною ділянкою систематично її обробляла та використовувала під посіви сільськогосподарських культур, тобто перетворила в ріллю в відповідно до діючого ГОСТ 26640-85, а також беручи до уваги доводи захисника відповідача про використання земельної діляники для засіву кормовими культурами для відкорму скота, суд прийшов до висновку, що позивач не надав доказів та не довів порушення відповідачем вимог діючого законодавства, а саме: ст. 96 Земельного кодексу України, ст. 35 Закону України «Про охорону земель».

Крім того, надаючи правову оцінку підставам звернення в.о. керівника Щастинської окружної прокуратури Луганської області в інтересах Широківської сільської військово-цивільної адміністрації та Станично-Луганської районної державної адміністрації до відповідача з позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч.3 ст 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Звертаючись з позовом до суду в інтересах Широківської сільської військово-цивільної адміністрації та Станично-Луганської районної державної адміністрації в.о. керівника Щастинської окружної прокуратури Луганської області посилався на приписи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зазначивши, що орган місцевого самоврядування та орган місцевої влади (Гарасимівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області та Станично-Луганської районної державної адміністрації) позбавлені можливості регулювати виниклі спірні з відповідачем земельні відносини.

В обргунтування цього позивач посилався на лист від 19.06.2020 № 148/1 Гарасимівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області та лист від від 17.06.2020 № 1752 Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області.

Однак з доданої до позовної заяви копії листа від 19.06.2020 № 148/1 слідує, що Гарасимівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області повідомила органи прокуратури, що за фактом використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 25, 6015 га поліпшених пасовищ сільською радою не вживалися заходи щодо усунення порушень земельного законодавства та повернення вказаної ділянки у розпорядження держави.

А з копії листа від 17.06.2020 № 1752 вбачається, що Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області повідомила органи прокуратури, що нею не вживалися заходи щодо усунення порушень земельного законодавства та повернення у розпорядження держави земельної земельної ділянки площею 25, 6015 га поліпшених пасовищ, переданої в оренду ОСОБА_1 .

Отже з наданих листів не вбачається факт того, що Гарасимівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області та Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області на час звернення до суду не вживають заходів щодо законних інтересів держави, або не мають таких намірів.

Також прокурором не з`ясовані об`єктивні причини не вжиття вказаними органами влади заходівщодо усунення порушень земельного законодавства та повернення вказаної ділянки у розпорядження держави (відсутність юридичного відділу, коштів для сплати судового збору тощо).

При цьому суд зауважує, що у цій справі прокурор фактично звернувся із позовом на захист прав та інтересів органу державної влади та місцевого самоврядування, які наділені повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками, є самостійними юридичним особами з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку.

Саме лише посилання у позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для задоволення позовної заяви недостатньо. У такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставістатті 367 Кримінального кодексу України(службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

З огляду на викладене, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Протилежного в позові не наведено, а саме: причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом.

Суд зазначає, що предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. На переконання суду у цій справі не було дотримано критерію пропорційності.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про недоведеність прокурором існування безумовних підстав уважати, що особи, в інтересах яких він звертається, не вчинили з певних причин та не мають намір вчинити достатніх заходів для усунення виявлених порушень вимог земельного законодавства. Також, прокурором не доведено факту істотного порушення відповідачем умов договору оренди, що є підставою для припинення права користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди землі, у зв`язку з чим у позові слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що у задоволенні позовної заяви відмовлено, то у зазначеному випадку відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви в.о. керівника Щастинської окружної прокуратури Луганської області (Луганська область, Щастинський(колишній Станично-Луганський) район, смт. Новоайдар, вул.Центральна, б.26) в інтересах Широківської сільської військово-цивільної адміністрації (Луганська область, Щастинський(колишній Станично-Луганський) район, с.Широкий, вул. Центральна, б. 1) та Станично-Луганської районної державної адміністрації (Луганська область, Щастинський(колишній Станично-Луганський) район, смт. Станиця-Луганська, вул. Центральна, б. 25), до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник - адвокат Бірюков Ігор Юрійович, про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду.

Текст повного рішення виготовлено 28 січня 2022 року.

Головуючий Г.В. Булгакова