Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1224/20

2/330/18/2022

"06" січня 2022 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гусарової В.В. при секретарі - Тошевої Д.Е.., розглянувши цивільну справу за позовом керівника Мелітопольської окружної прокуратури в інтересах Запорізької облдержадміністрації до Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , третя особа ДП «Мелітопольський лісгосп» про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності та повернення земельної ділянки ,

встановив :

1.Позиція сторони позивача

Відповідно до позову, розпорядженням Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.03.2010 № 134 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області.

В подальшому на підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 15.06.2010 видано державний акт на право власності серії ЯК№ 900474 на земельну ділянку площею 1,0000 га з кадастровим номером :15:001:0048 в адміністративних межах Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства.

Встановлено, за позицією сторони позивача, що вищевказане розпорядження Якимівської районної державної адміністрації прийнято поза межами компетенції, без урахування правового статусу земельної ділянки та її природних властивостей , у зв`язку з чим набуття права власності на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, відбулось із порушенням вимог земельного, водного та лісового законодавства.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц та від 07.11.2018 у справі № 488/621/14-ц, постановах Верховного Суду України від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 16.12.2015 у справі № 367/4187/14-ц.

За інформацією ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» від 17.09.2019 №01-06/470

земельна ділянка з кадастровим номером :15:001:0048 загальною площею 1,0000 га, згідно матеріалів лісовпорядкування 2008 року належить ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» і розташована на території Богатирського лісництва. Погодження на вилучення вказаних лісових ділянок підприємство не надавало.

Крім того, відповідно до інформації від 23.08.2019 №471 Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція», за результатами проведених робіт з накладання картографічних матеріалів Богатирського лісництва ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» на Публічну кадастрову карту з межами спірної земельної ділянки встановлено, що вона має перетин з межами Державного лісового фонду України, який складає 1,0000 га, тобто уся земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення.

Таким чином, факт віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2008 року, в тому числі проектами організації та розвитку лісового господарства ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство», викопіюванням з планшету №1 ДП «Мелітопольське лісимисливське господарство», таксаційними описами, планами лісонасаджень, протоколами лісовпорядних нарад.

Отже, право користування ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» землями лісогосподарського призначення площею 1,0000 га відповідно до п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2008 року.

Вказане свідчить про те, що Якимівською районною державною адміністрацією ( правонаступником якої є Мелітополььска райдержадміністрація) всупереч вищезазначених вимог законодавства, передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства землі лісового фонду, що перебували у постійному користуванні ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» всупереч їх цільовому призначенню, без дотримання порядку зміни цільового призначення землі та без урахування обмежень щодо передачі таких земель у приватну власність виключно у випадках, визначених ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 5, 6, 9 ст. 149 Земельного кодексу України (у редакції станом на 19.03.2010) обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності для всіх потреб, у тому числі ліси площею до 1 га для несільськогосподарських потреб.

Таким чином, уповноваженим на захист інтересів держави у спірних правовідносинах є Запорізька обласна державна адміністрація, яка уповноважена вилучати для несільськогосподарських потреб земельні ділянки площею не більше 1 га, що перебувають у постійному користуванні державних підприємств.

Відповідно до положень вказаних статей у редакції на момент виникнення спірних правовідносин вилучення землі лісогосподарського призначення державної власності та зміна її цільового призначення загальною площею 1,0000 га не належало до компетенції Якимівської районної державної адміністрації. У даному випадку рішення про передачу у власність земельної ділянки прийнято не уповноваженим на це органом - Якимівською районною державною адміністрацією.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 14.12.2016 у справі № 6-2285цс15.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», що діяло до 14.06.2017 з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері, зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

З огляду на викладене, відведення у приватну власність земельних ділянок для цілей, не пов`язаних з веденням лісового господарства, а саме для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель лісогосподарського призначення суперечить вимогам ст. 84 Земельного кодексу України, ст. 17 Лісового кодексу України, розпорядженню Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) та не відносилось до компетенції Якимівської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з

урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 391/1056/14-ц та Верховного Суду України від 20.03.2013 у справі № 6-13цс13 та від 16.12.2015 у справі № 6-2510ц15.

Однак, відповідно до інформації Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства від 18.09.2019 № 01-08/1044, погодження на зміну цільового призначення спірної земельної ділянки Управлінням не надавалось, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України та ч. 3 ст. 57 Лісового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). З оскаржуваного розпорядження Якимівської районної державної адміністрації та проекту землеустрою щодо відведення спірної ділянки вбачається, що рішення про зміну цільового призначення землі не приймалось.

Крім того, відповідно до даних Публічної кадастрової карти України спірна земельна ділянка розташована у межах прибережної захисної смуги Молочного лиману на відстані 105-107 метрів від урізу води.

Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України).

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води (частина п`ята статті 88 ВК України, абзац четвертий пункту 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173 (далі - Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів)).

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і додаток 13 до цих правил).

Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України.

З урахуванням викладеного вбачається, що спірна земельна ділянка (кадастровий номер 2320 385800:15:001:0048) не тільки належить до земель лісогосподарського призначення, а на неї також поширюються обмеження щодо використання та розпорядження землями у межах прибережної захисної смуги морів та лиманів, тому при її відведенні у приватну власність для ведення особистого селянського господарства також порушено вимоги ст. 88-90 Водного кодексу України та ст. ст. 59-62 Земельного кодексу України.

Прокурор просив суд винести рішення про скасування вищевказанного розпорядження Якимівської райдержадміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності та повернення земельної ділянки на користь Запорізької облдержаждміністрації.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив позов задовольнити

2.Позиція сторони відповідача - Мелітопольскої райдержадміністрації. ( відповідач був залучений ухвалою суду як правонаступник Якимівської райдержадміністрації)

Вказана сторона відзиву до суду не надала. У судовому засідання представник Мелітопольскої райдержадміністрації пояснив, що визнає позовні вимоги в частині визнання незаконним розпорядження Якимівської райдержадміністрації, однак не визнає позовні вимоги щодо стягнення судового збору, так як Мелітопольска райдержадміністрація оскаржуваного рішення не приймала.

3.Позиція сторони відповідача - ОСОБА_1 .Представник відповідача у судовому засіданні не визнав позов у повному обсязі та зазначив що :

- на його думку прокурор звернувся з позовом в інтересах не тієї особи ( Запорізької облдержадміністрації), бо відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», якій набув чинності 27.05.2021 р. розділ X «Перехідні положення» ЗК України було доповнено п.24 , відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а землі , що є предметом позову входять до меж

Якимівської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області. Крім того, на його думку, позивач не надав до суду належних доказів того, що спірна земельна ділянка належить до земель лісного господарства.

4.Позиція третьої особи - ДП «Мелітопольський лісгосп» представник третьої особи повністю підтримав позовні вимоги прокурора та пояснив, що Мелітопольський лісгосп користується землями на праві постійного користування, які були закріплені за господарством на підставі лісовпорядної документації ( планшетів) відповідно до перехідних положень лісового кодексу. Так як державних коштів на оформлення всієї земельної ділянки на право постійного користування державою не виділось, господарство власними коштами у 2009-2010 р. оформило право користування на частину лісових угідь, яким постійно користувались, плануючі у подальшому оформити всі земельні ділянки. При цьому господарству не було відомо, що частину лісових угідь було передано на праві власності іншим особам (до теперішнього часу вказані земельні ділянки ніким не оброблялись, лісові насадження не пошкоджені). Право користування спірною земельною ділянкою третьою особою підтверджено даними лісовпорядної документації та картами планшету, відповідно до яких спірна земельна ділянки знаходиться у ведення третьої особи у 75 кварталі лісного господарства.

5. Під час судового розгляду судом було встановлено наступне :

5.1.Розпорядженням Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.03.2010 № 134 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області.

В подальшому на підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 15.06.2010 видано державний акт на право власності серії ЯК№ 900474 на земельну ділянку площею 1,0000 га з кадастровим номером :15:001:0048 в адміністративних межах Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до інформації від 23.08.2019 №471 Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція», за результатами проведених робіт з накладання картографічних матеріалів Богатирського лісництва ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» на Публічну кадастрову карту з межами спірної земельної ділянки встановлено, що вона має перетин з межами Державного лісового фонду України, який складає 1,0000 га, тобто уся земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення.

Таким чином, факт віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2008 року, в тому числі проектами організації та розвитку лісового господарства ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство», викопіюванням з планшету №1 ДП «Мелітопольське лісимисливське господарство», таксаційними описами, планами лісонасаджень, протоколами лісовпорядних нарад.

Отже, право користування ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» землями лісогосподарського призначення площею 1,0000 га відповідно до п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2008 року.

Вказане свідчить про те, що Якимівською районною державною адміністрацією ( правонаступником якої є Мелітопольська райдержадміністрація) всупереч вищезазначених вимог законодавства, передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства землі лісового фонду, що перебували у постійному користуванні ДП «Мелітопольське лісомисливське господарство» всупереч їх цільовому призначенню, без дотримання порядку зміни цільового призначення землі та без урахування обмежень щодо передачі таких земель у приватну власність виключно у випадках, визначених ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Земельного кодексу України.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», що діяло до 14.06.2017 з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері, зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

З огляду на викладене, відведення у приватну власність земельних ділянок для цілей, не пов`язаних з веденням лісового господарства, а саме для ведення особистого селянського господарства за

рахунок земель лісогосподарського призначення суперечить вимогам ст. 84 Земельного кодексу України, ст. 17 Лісового кодексу України, розпорядженню Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) та не відносилось до компетенції Якимівської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 391/1056/14-ц та Верховного Суду України від 20.03.2013 у справі № 6-13цс13 та від 16.12.2015 у справі № 6-2510ц15.

Однак, відповідно до інформації Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства від 18.09.2019 № 01-08/1044, погодження на зміну цільового призначення спірної земельної ділянки Управлінням не надавалось, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України та ч. 3 ст. 57 Лісового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). З оскаржуваного розпорядження Якимівської районної державної адміністрації та проекту землеустрою щодо відведення спірної ділянки вбачається, що рішення про зміну цільового призначення землі не приймалось.

ВИСНОВОК: Таким чином суд дійшов висновку про те, що спірна земельна ділянка до виділення її відповідачці ОСОБА_1 знаходилась у постійному користуванні лісного господарства ( на теперішній час ДП «Мелітопольський лісгосп»), нажала до земель лісного призначення. Крім того, аргументи сторони відповідача ОСОБА_1 про те, що позов подано в інтересах не тієї особи суд вважає безпідставними, бо на момент відчуження спірної земельної ділянки у власність відповідача та на теперішній час виділення земельних ділянок лісового призначення потребувало висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

І на цих підставах суд дійшов висновку задоволення позову у повному обсязі.

5.2. Крім того, відповідно до даних Публічної кадастрової карти України спірна земельна ділянка розташована у межах прибережної захисної смуги Молочного лиману на відстані 105-107 метрів від урізу води.

За позицією позивача, уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води (частина п`ята статті 88 ВК України, абзац четвертий пункту 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173 (далі - Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів)).

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і додаток 13 до цих правил).

Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України.З урахуванням викладеного вбачається, що спірна земельна ділянка (кадастровий номер 2320 385800:15:001:0048) не тільки належить до земель лісогосподарського призначення, а на неї також поширюються обмеження щодо використання та розпорядження землями у межах прибережної захисної смуги морів та лиманів, тому при її відведенні у приватну власність для ведення особистого селянського господарства також порушено вимоги ст. 88-90 Водного кодексу України та ст. ст. 59-62 Земельного кодексу України.

Суд не погоджується з позицією позивача, про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, бо відповідно до положень ст.. 58 ч.1 п. «б» Земельного кодексу України ( в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) До земель водного фонду належать землі, зайняті: ) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; а відповідно до ст.1 Лісового кодексу усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Тобто, суд дійшов висновку про те, що спірна земельна ділянка не відноситься до прибрежно-захисної смуги і тому не згоден з позицією сторони відповідача ОСОБА_1 про те, що прокурор звернувся з позовом в інтересах не тієї особи ( при цьому сторона відповідача припускала, що вказаний позов повинно було бути подано в інтересах Якимівської ОТГ на підставі п. 24 розділ X «Перехідні положення» ЗК України , який набув чинності 27.05.2021 р.)Тобто, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка не відноситься до прибрежно-захисної смуги ( земель водного фонду).

Керуючись ст.1,17,п.5 Прекінцевих положень Лісного кодексу, ст. ч.4 ст.20,ч.2,3 ст.56,84,ч.5,6,9 ст. 149, 58 ч.1 п. «б» Земельного Кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», ст. 88 Водного кодексу України, ст.4,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов Мелітопольської окружної прокуратури в інтересах Запорізької облдержадміністрації до Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , третя особа ДП «Мелітопольський лісгосп» про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності та повернення земельної ділянки - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.03.2010 № 134 «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Радивонівської сільської ради» в частині передачі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель Радивонівської сільської ради Запорізької області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №900474, зареєстрований 15.06.2010 відділом Держземагенства у Якимівському районі Запорізької області у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, виданий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 1,0000 га з кадастровим номером: :15:001:0048, що розташована на території Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, припинивши право власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на указану земельну ділянку.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) повернути на користь Запорізької обласної державної адміністрації (проспект Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107,) земельну ділянку: площею 1,0000 га з кадастровим номером :15:001:0048, що розташована на території Радивонівської сільської ради Мелітопольского ( колишнього - Якимівського) району Запорізької області, припинивши право власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на указану земельну ділянку.

Стягнути з Мелітопольскої районної державної адміністрації Запорізької області(72319, вул. Івана Алексєєва, 5, м. Мелітополь Запорізька область,) на користь прокуратури Запорізької області (вул. Матросова, 29а, м. Запоріжжя, 69057, , розрахунковий рахунок UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач:прокуратура Запорізької області, , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2020 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 3153 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь прокуратури Запорізької області в особі Мелітопольської окружної прокуратури (, юридична адреса: вул. Байбулатова, 22, м. Мелітополь, 72319, розрахунковий рахунок A0000271, код класифікації видатків бюджету - 2800, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ) кошти, витрачені у 2020 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 3153 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :