Справа №431/5447/21
Провадження №2/431/170/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Дубініній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільської міської ради Луганської області, третя особа нотаріус Старобільського РНО Ковальов А.О. про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області, третя особа нотаріус Старобільського РНО Ковальов А.О. про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що він є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину після смерті матері і отримав свідоцтво про право на спадщину на частину майна, але відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку, документи що підтверджують право власності спадкодавця позивач не зміг знайти, у погосподарській книзі містяться відомості про особовий рахунок за вказаною адресою голови господарства ОСОБА_2 , земельну ділянку загальною площею 0,31га для обслуговування будинку передано ОСОБА_2 у власність рішеннями Калмиківської сільської ради у 1996р. На час зведення будинку у 1960 роках згідно Інструкції про проведення технічної інвентаризації у селах не вимагалось реєстрації права власності на будинок та до 05.8.1992р. документом що підтверджував відповідність зведеного будинку стандартам і державним нормам був технічний паспорт. У зв`язку з чим просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок і земельну ділянку загальною площею 0,31га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: А-1 - житловий будинок, а-1 тамбур, а' тамбур, Б сарай, В сарай, п/г погріб, 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,06га для ведення особистого підсобного господарства.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_3 , представник відповідача Старобільської міської ради Луганської області, третя особа нотаріус Старобільського РНО Ковальов А.О. не з`явились, до початку судового засідання позивач та його представник надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та про повне підтримання позовних вимог, відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень згідно ч.1 ст.206 ЦПК України проти заявлених вимог, третя особа надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень проти позову. У зв`язку з чим суд на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2)на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

В ухвалі ВССУ від 21.12.2016р. у справі №307/1044/15-ц зазначено, що вважати копії з погосподарської книги неналежними доказами на підтвердження факту належності матері позивача на праві власності зазначеного будинковолодіння підстав немає.

Відповідно до частин 5, 6 та 7 статті 17 Земельного кодексу України в редакції 1990р., передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу; Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо); Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Згідно ч.1 ст.23 Земельного кодексу України в редакції 1990р., право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Пунктом першим Декрету КМУ « Про приватизацію земельних ділянок» №15-92 від 26.12.1992р., визначено що сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України, та пунктом 6 зазначеного Декрету зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 цього Декрету.

Згідно абз.2 п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України в редакції 2001р., встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною першою статті 30 Земельного кодексу України в редакції 1990р. визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Частиною першою ст.120 Земельного кодексу України в редакції 2001р., визначено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018р. у справі №910/18560/16 провадження №12-143гс18 наголошено на передбаченому законодавцем принципі єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди та сформульовано правову позицію, згідно якої чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства, і таким чином, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (пункти 8.5, 8.6, 8.17 зазначеної постанови)

Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 16.03.2020р. у справі №675/2372/16-ц провадження №61-29813сво18 викладено висновок про те, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.

Беручи до уваги вищевикладені положення ЦК України, ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та висновки ВССУ, ВС, приймаючи до уваги що відповідач у повному обсязі визнав позовні вимоги позивача і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та оскільки у погосподарських книгах містяться записи про належність будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за вказаним будинком значиться земельна ділянка загальною площею 0,31га, з них: 0,25га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,06га для ведення особистого селянського господарства, яка передана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішень Калмиківської сільської ради №133 та №229 від 25.12.1996р., та оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом і у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено, що було визнано відповідачем, а згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Старобільської міської ради Луганської області, третя особа нотаріус Старобільського РНО Ковальов А.О. про визнання права власності у порядку спадкування за законом - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.1218, 1225, 1261 ЦК України, ст.120, абз.2 п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України в редакції 2001р., ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ч.1 ст.82, ч.4 ст.206, ст.ст.263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Старобільської міської ради Луганської області, третя особа нотаріус Старобільського РНО Ковальов А.О. про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, а' тамбур, Б сарай, В сарай, п/г погріб, та на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,31га, у т.ч.: 0,25га - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, 0,06га - для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішень Калмиківської сільської ради №133 та №229 від 25.12.1996р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.В. Кудрявцев