Ухвала

28 січня 2022 року

м. Київ

справа № 433/686/21

провадження № 61-179вп21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини щодо визначення підсудності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 30 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений шлюб, в якому народилась донька

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області

від 03 листопада 2017 року шлюб, укладений 30 червня 2012 року

між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , розірвано.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 липня 2020 року у справі № 644/1752/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя

особа - Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 грн з 12 березня 2019 року до досягнення нею повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Позивач зазначала, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з нею. Відповідач, який проживає окремо від них, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання доньки.

Також вказувала, що з 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі

з громадянином Королівства Іспанія.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 16 грудня

2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визначення місця проживання дитини направлено до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку, визначеному статтею 29 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки сторони у справі є громадянами України, однак постійно проживають за межами України, тому відповідно до вимог статті 29 ЦПК України справа повинна бути передана до Верховного Суду для визначення підсудності.

У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

У визначенні підсудності слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі статтею 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що підсудність справ за участю громадян України визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Частиною першою статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України.

Відповідно до копії паспорта громадянина України та довідки ОСББ «Гармонія-Луганськ» від 29 травня 2019 року ОСОБА_1 з 08 листопада 2006 року зареєстрована у квартирі

АДРЕСА_1 , її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 26 жовтня 2012 року (а. с. 6-8, 33).

Адресою фактичного проживання позивача є АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки про спільну реєстрацію мешканців щодо місця проживання та реєстрації в муніципалітеті Тосса де Мар, місто Жирона, Королівство Іспанія (а. с. 36-39).

Згідно з копією закордонного паспорта ОСОБА_1 , остання прийнята на тимчасовий консульський облік в Генеральному консульстві України в Барселоні з 04 жовтня 2019 року по 07 липня 2021 року (а. с. 43), має посвідчення іноземця НОМЕР_1 .

Відповідно до копії виписки із реєстрації актів цивільного стану

міста Тосса де Мар 09 січня 2019 року зареєстрований шлюб між

ОСОБА_1 та громадянином Королівства Іспанія ОСОБА_5 (а. с. 56-59).

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а. с. 10-11).

Звертаючись до суду з клопотанням про направлення справи до Верховного Суду для визначення підсудності з тих підстав, що обидві сторони у справі проживають за межами України, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 зазначав, що ОСОБА_2 є громадянином України, проте, з 08 жовтня 2021 року проживає на території Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_5 , та з 08 жовтня 2021 року працює на посаді юрисконсульта у ООО «Юридическая компания «Арслан».

До клопотання додані копія трудової книжки, міграційної картки та бланк повідомлення про прибуття іноземного громадянина або особи без громадянства у місце перебування.

Проте, зазначені документи не свідчать про постійне місце проживання ОСОБА_2 за межами України, оскільки згідно з бланком повідомлення про прибуття іноземного громадянина або особи без громадянства у місце перебування ОСОБА_4 прийнято на облік 08 жовтня 2021 року

(а. с. 166-167).

Разом з тим, за змістом міграційної картки строк перебування

ОСОБА_2 на території Російської Федерації зазначений лише

з 04 жовтня 2021 року до 01 січня 2022 року. При цьому, до клопотання не додана належним чином засвідчена копія паспорта громадянина України.

Будь-які інші письмові докази (оригінали або засвідчені належним чином копії) на підтвердження факту проживання відповідача за межами України в матеріалах справи відсутні.

Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_1 заперечувала, що відповідач проживає за межами України, та вказувала про зворотнє.

Ураховуючи викладене, правові підстави та умови, визначені законодавством, для визначення підсудності у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відповідно до статті 29 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У визначенні підсудності цивільної справи № 433/686/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовити.

Матеріали справи № 433/686/21 повернути до Троїцького районного суду Луганської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська