25.01.2022 Єдиний унікальний № 371/471/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/471/20

Провадження № 2/371/259/22

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сахненко О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» Альфа - Гарант» про стягнення страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що позивач ОСОБА_1 є законним представником малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17 квітня 2019 року, близько 21 години 35 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині проспекту Ватутіна зі сторони Московського мосту в напрямку Керченської площі в місті Києві, поблизу АЗС «WOG», розташованої по проспекту Ватутіна, 2, біля електроопори №128, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , батька малолітнього ОСОБА_2 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 загинув на місці події.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована згідно полісу № АМ4490903 у ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

1 серпня 2019 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - ОСОБА_5 та сина загиблого ОСОБА_2 .

Зазначила, що розмір страхової виплати, відповідно до Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прирівнюється до 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування, з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування, складає 50 076,00 грн. моральної шкоди та 150 228,00 грн. відшкодування на утримання.

Від отримання належного страхового відшкодування мати загиблого ОСОБА_5 відмовилась, тому частку страхового відшкодування моральної шкоди останній у розмірі 25 038,00 грн. виплачено не було.

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» проведено виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 038,00 грн. сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відшкодування на утримання ОСОБА_2 страховою компанією розтерміновано, про що повідомлено листом від 03 квітня 2020 року.

Вважає, неправомірним та незаконним розтермінування ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплати страхового відшкодування на утримання, оскільки відповідно до розрахунку, страхове відшкодування, належне позивачу (сину померлого), буде виплачене не раніше 2031 року (тобто через 11 років), а не 2028 року (відповідно до дати повноліття), та у разі погіршення матеріального становища відповідача чи визання страхової компанії банкрутом унеможливить виплату страхового відшкодування у повному обсязі.

Також зазначила, що розрахунок, виконаний відповідачем, не враховує інфляційних витрат, що суттєво занижує фактичний розмір відшкодування. Зважаючи на економічну ситуацію, внаслідок стійкої тенденції до підвищення середнього рівня цін, а також тривалий час, впродовж якого страхове відшкодування повинне виплачуватись, позивач не отримає реального відшкодування шкоди, завданої смертю батька. Розмір страхових виплат сину позивача, який є малолітнім, а відтак потребує постійної матеріальної допомоги, якої позбувся у зв`язку із втратою годувальника, буде мізерним в порівнянні із загальним рівнем цін і не зможе забезпечити утримання малолітнього ОСОБА_2 . Зважаючи на дані фінансового звіту ТДВ «СК «Альфа - Гарант» за 2019 рік, таке відшкодування не завдасть шкоди для подальшої діяльності товариства.

Крім того зазначає, що розрахунки виплати ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не є коректними у зв`язку із тим, що відповідач здійснює виплату, керуючись частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, де відповідно встановлено мінімальний розмір аліментів, що становить 50% прожиткового мінімуму на дитину. Проте такий розрахунок у зв`язку із відстуністю постійного місця праці загиблого, слід обчислювати відповідно до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, відповідно до чітко встановленого страхового ліміту, що станом на 1 січня 2019 року становив 4 173 грн.

Вважає, що відповідач незаконно затягує виплату страхового відшкодування і станом на 04 травня 2020 року виплатив лише 12 101,19 грн. відшкодування витрат на утримання.

06 жовтня 2021 року представник позивача уточнила позовні вимоги з урахуванням часткової сплати страхового відшкодування та, не оспорюючи загальну суму страхового відшкодування, просила суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування однією виплатою, що станом на 1 вересня 2021 року становить 120 897,31 грн.

Крім суми страхового відшкодування, у розмірі 120 897,31 грн., просила стягнути з відповідача за період з 1 квітня 2020 року по 17 вересня 2021 року пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 27 275, 96 грн. та 3% річних у розмірі 5897,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 14517,52 грн., а також судові витрати у розмірі 6700,00 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

16 листопада 2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи заперечння проти позовних вимог, зазначив, що правовідносини, які склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № АМ/4490903 врегульовані виключно законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

3 грудня 2019 року, відповідно до пункту 27.3. вказаного Закону, страховик відшкодував моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи дитині загиблого ОСОБА_2 , що була розрахована у відповідності до норм чинного законодавства України на підставі заяви, отриманої ТДВ СК «Альфа-Гарант» 7 листопада 2019 року, до якої було додано постанову про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2019 року.

ТДВ СК «Альфа-Гарант», з урахуванням отриманих документів, було розраховано суму страхового відшкодування, що припадає на утриманця загиблого, яким є його син ОСОБА_2 за всі місяці з місяця, наступного за тим, у якому трапилася ДТП та було виплачено суму страхового шкодування у розмірі 1013,5 х 11 місяців = 11148,50 грн., яку виплачено одноразовим платежем.

Всі інші платежі, в межах страхової суми, підлягають сплаті щомісячно та будуть сплачуватися, як передбачено частиною 1 статті 1200 ЦК України, дитині загиблого - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягненнянення ним двадцяти трьох років).

З огляду на те, що страховику не було надано відомостей про доходи потерпілого чи наявності статусу безробітнього за попередній період до ДТП, щомісячний розмір суми страхового відшкодування було обраховано, відповідно до правил частини 2 статті 182 СК України, виходчи із мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який встановлено не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання позивача на норму пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України вважає безпідставними, оскільки договір страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається на користь третьої особи і строк виплати страхового відшкодування не встановлюється цим договором, а визначається безпосередньо спеціальним законом.

Вимоги позивача про виплату страхового відшкодування на утримання сина шляхом одноразової виплати вважає такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки вважає, що пунктом 27.5. статті 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено лише право, а не обов?язок страховика виплачувати відшкодування одноразовою виплатою.

Вважає, що вимога позивача через суд сплатити страхове відшкодування у вигляді одноразової виплати є прямим втручанням у господарську діяльність товариства та фактично порушенням вільного волевиявлення останнього, що прямо заборонено пунктом 6 статті 6 ГК України.

Зазначив, що права та інтереси позивача не є порушеними, оскільки страховиком прийнято законне та обґрунтоване рішення про здійснення страхового відшкодування, яке виконується належним чином, проведення одноразової виплати не забезпечить прав та інтересів позивача, який мав право щомісячно отримувати від свого батька частину його заробітку, що має складати не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просив відмовити в задоволенні позову також з огляду на те, що позивачем не доведено наявності порушення його прав та інтересів, а також не доведено підстав стягнення заявленої до відшкодування суми саме у розмірі 138126,81 грн.

Щодо стягнення штрафних санкцій, то в цій частині вважає позовні вимоги теж не обґрунтованими з огляду на те, що страхове відшкодування за одинадцять місяців після смерті потерпілого було обраховане за період з травня 2019 року по березень 2020 року та виплачене у встановлені законодавством строки з врахуванням надання відповідних документів та інформації. Сплата відшкодування в подальшому за кожен місяць перераховується в наступному за ним місяці у відповідості до чинного законодавства. Позивачем штрафні сканкції розраховано з 01 квітня 2020 року по 12 травня 2020 року, проте порушення зобов?язань зі сторони відповідача в цей період допущено не було.

6 жовтня 2021 року від представника позивача адвоката Качмар А.І. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій з урахуванням частково сплачених відповідачем сум, представником позивача уточнено суму страхового відшкодування, що станом на 1 вересня 2021 року становить 120 897,31 коп. Крім того, розраховано розмір пені, за період з 1 квітня 2020 року по 17 вересня 2021 року, із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 27 275,96 грн., 3% річних у розмірі 5897,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 14517,52 грн., а також судові витрати у розмірі 6700,00 грн.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є матір?ю малолітнього ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком малолітнього ОСОБА_2 був ОСОБА_4 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області (а.с.7), свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 27 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Факт зміни прізвища позивача підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 23 липня 2013 року виконкомом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області (а.с.8).

ОСОБА_4 загинув 17 квітня 2019 року внаслідок дорожньо - транспортної пригоди за наступних обставин.

17 квітня 2019 року, близько 21 години 35 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині проспекту Ватутіна зі сторони Московського мосту в напрямку Керченської площі в місті Києві, поблизу АЗС «WOG», розташованої по проспекту Ватутіна,2, біля електроопори №128, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, останній загинув на місці події.

Кримінальне провадження № 0000443 від 18 квітня 2019 року за фактом вказаної дорожньо - транспортної пригоди, закрите в зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого виконкомом Владиславської сільської ради 22 квітня 2019 року (а.с. 13), витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 квітня 2019 рок (а.с. 16), постанови слідчого в ОВС СУ ГУ НП у місті Києві про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2019 року (а.с. 18-22).

Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 17 квітня 2019 року, застрахована відповідно до страхового полісу серії АМ № 4490903 страховиком ТДВ СК «Альфа - Гарант» (а.с. 27).

1 серпня 2019 року позивач,через уповноваженого представника, подала до ТДВ СК «Альфа - Гарант» заяву № 000655/19 про виплату страхового відшкодування. У вказаній заві просила здійснити виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі не менше 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становило 150 228,00 грн. (4173,00 х 36) (а.с. 26).

04 листопада 2019 року позивач, через уповноваженого представника, подала до ТДВ СК «Альфа - Гарант» заяву № 001052/19 про долучення документів, з якою до заяви про виплату страхового відшкодування долучила постанову про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2019 року. Вказану заяву отримано ТДВ СК «Альфа - Гарант» 7 листопада 2019 року (а.с. 67).

16 грудня 2019 року позивач подала до ТДВ СК «Альфа - Гарант» заяву № 001209/19 про долучення документів, з якою до заяви про виплату страхового відшкодування долучила копії свідоцтв про народження, про шлюб та рішення суду про розірвання шлюбу. Вказану заяву отримано ТДВ СК «Альфа - Гарант» 19 грудня 2019 року (а.с. 68).

ТДВ СК «Альфа - Гарант» 3 квітня 2020 року направило повідомлення 12/1389 щодо виплати страхового відшкодування, за даними якого рішення про виплату страхового відшкодування прийнято, виходячи із норм частини 2 статті 182 СК України, та розраховано розмір щомісячного відшкодування по втраті годувальника, яка підлягає виплаті малолітньому сину загиблого ОСОБА_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в 2019 році становить 1013,5 грн. (2027 грн./2) (а.с. 25).

ТДВ СК «Альфа - Гарант», внаслідок розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, було затверджено страхові акти № ЦВ/19/1955 від 3 грудня 2019 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 25038,00 грн., № ЦВ/19/1955/1 від 31 березня 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 11148,50 грн., № ЦВ/19/1955/2 від 4 травня 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1013,50 грн., № ЦВ/19/1955/3 від 1 червня 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1013,50 грн., № ЦВ/19/1955/4 від 1липня 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1013,50 грн., № ЦВ/19/1955/5 від 3 серпня 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1013,50 грн., № ЦВ/19/1955/6 від 1 вересня 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1013,50 грн., № ЦВ/19/1955/7 від 1 жовтня 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1013,50 грн., № ЦВ/19/1955/8 від 2 листопада 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1013,50 грн.

ТДВ СК «Альфа - Гарант», на підставі вказаних страхових актів, на рахунок ОСОБА_1 було перераховано наступні суми страхового відшкодування:

-3 грудня 2019 року у розмірі 25038,00 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-31 березня 2020 року у розмірі 11148,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/1 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-4 травня 2020 року у розмірі 1013,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/2 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-1 червня 2020 року у розмірі 1013,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/2 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-1 липня 2020 року у розмірі 1013,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/2 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-3 серпня 2020 року у розмірі 1013,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/2 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-1 вересня 2020 року у розмірі 1013,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/2 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-1 жовтня 2020 року у розмірі 1013,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/2 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року;

-2 листопада 2020 року у розмірі 1013,50 грн. згідно страхового акту № ЦВ/19/1955/2 за договором страхування № АМ- від 12 липня 2018 року.

Вказані обставини підтверджуються даними страхового акту № ЦВ/19/1955 від 3 грудня 2019 року (а.с. 69), платіжного доручення № 4913 від 03 грудня 2019 року (а.с. 70), страхового акту № ЦВ/19/1955/1 від 31 березня 2020 року (а.с. 71), платіжного доручення № 7656 від 31 березня 2020 року (а.с. 72), страхового акту № ЦВ/19/1955/2 від 4 травня 2020 року (а.с. 73), платіжного доручення № 8472 від 4 травня 2020 року (а.с. 74), страхового акту № ЦВ/19/1955/3 від 1 червня 2020 року (а.с. 75), платіжного доручення № 9086 від 1 червня 2020 року (а.с.76), страхового акту № ЦВ/19/1955/4 від 1 липня 2020 року (а.с. 77), платіжного доручення №9771 від 1 липня 2020 року (а.с. 78), страхового акту № ЦВ/19/1955/5 від 3 серпня 2020 року (а.с. 79), платіжного доручення № 10507 від 3 серпня 2020 року (а.с. 80), страхового акту № ЦВ/19/1955/6 від 1 вересня 2020 року (а.с. 81), платіжного доручення № 11096 від 1 вересня 2020 року (а.с. 82), страхового акту № ЦВ/19/1955/7 від 1 жовтня 2020 року (а.с. 83), платіжного доручення № 11784 від 1 жовтня 2020 року (а.с. 84), страхового акту № ЦВ/19/1955/8 від 2 листопада 2020 року (а.с. 85), платіжного доручення № 12681 від 2 листопада 2020 року (а.с. 86).

За даними відповіді ТДВ СК «Альфа - Гарант» № 12/3964 від 28 вересня 2021 року, станом на 1 вересня 2021 року, товариством сплачено ОСОБА_2 відшкодування по втраті годувальника в загальному розмірі 28378,00 грн., з яких 11148,50 грн. було виплачено 31 березня 2020 року. Надалі виплата відшкодування буде виплачуватися щомісячними платежами у розмірі 1013,50 грн. до досягнення ОСОБА_2 18 років або вичерпання ліміту, відповідно до пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про загальнообов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 117).

ОСОБА_1 факту отримання вказаних сум не оспорює.

Згідно даних балансу (звіту про фінансовий стан) ТДВ «СК «Гарант», станом на 31 грудня 2019 року, баланс активів товариства на кінець звітного періоду становить 257465 грн. (а.с. 28).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 17 вересня 2021 року, сума недоплаченого страхового відшкодування становить 120 897,31 грн., пені - 27 275, 96 грн., 3% річних - 5897,62 грн., інфляційні втрати - 14517,52 грн. (а.с. 126-129).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів.

Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд прийшов до наступних висновків.

Відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV, відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону № 1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров?ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов?язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону № 1961-IV визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов?язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 17 квітня 2019 року становив 4173,00 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) становить 150228, 00 грн. (4173,00х36).

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов?язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до частини другої статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов?язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов?язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Суд зазначає, що у даному випадку ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19.

Вказані висновки, відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягають врахуванню при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що заява про виплату страхового відшкодування направлена на адресу страховика 1 серпня 2019 року, а 7 листопада 2019 року страховиком отримано заяву про долучення постанови про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2019 року. Таким чином з моменту подання потерпілим заяви та пакету документів про виплату страхового відшкодування (отримано відповідачем 19 грудня 2019 року) відповідно до правила, встановленого пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, відповідач повинен був виплатити страхове відшкодування не пізніше 18 березня 2020 року (90 днів).

Страхове відшкодування частково, у розмірі 11148,50 грн., сплачене 31 березня 2020 року. Крім того, в подальшому оплата страхового відшкодування відбувалася щомісячно в розмірі 1013,50 грн.

Таким чином, відповідач ТДВ СК «Альфа - Гарант», всупереч пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, станом на 17 вересня 2021 року, здійснило лише часткову виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 28378,00 грн., хоча вказаним спеціальним законом не передбачено виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати.

Виходячи із мінімального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати), втановленого пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV та, з урахуванням частково сплаченої відповідачем суми страхового відшкодування, станом на 17 вересня 2021 року несплаченою залишається сума страхового відшкодування у розмірі 120897,31 грн.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов?язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов?язання.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов?язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов?язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов?язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Представником позивача розрахунку вбачається, що за період з 1 квітня 2020 року по 17 вересня 2021 року в зв?язку з простроченням виплати страхового відшкодування обраховано пеню у розмірі 27275,96 грн., 3% річних у розмірі 5897,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 14517,52 грн. всього на загальну суму 47691,10 грн. (а.с. 126-129). Зазначений не розрахунок відповідач не спростував.

Доводи відповідача, що одноразова виплата страхового відшкодування є його правом, а не обов?язком та щодо правомірності розтермінування виплати страхового відшкодування та здійснення відшкодування шкоди щомісячними платежами, на підставі статті 1200 ЦК України, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони суперечать положенням Закону № 1961-IV, якими визначено строки, порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, та положеннями якого виплата відшкодування щомісячними платежами не передбачена.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування у розмірі 120897,31 грн., пені у розмірі 27275,96 грн., інфляційних втрат у розмірі 14517,52 грн. та 3% річних у розмірі 5897,62 грн. підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами 3,4 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами частини 2 та частини 3 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6700 грн. Обсяг наданих послуг і виконаних робіт визначено в детальних описах наданих послуг на підставі договору про надання правничої допомоги № 03/20 від 22 грудня 2020 року та 5 жовтня 2021 року (а.с. 103,131), акті прийому - передачі № 07-11 від 22 грудня 2020 року (а.с. 105). Факт оплати підтверджується квитанціями № 07-11 від 22 грудня 2020 року на суму 5700 грн. (а.с. 104), № 36/11 від 5 жовтня 2021 року на суму 1000 грн. (а.с. 130).

Відповідачем 16 листопада 2020 року заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання обгрунтоване тим, що спір у справі не є складним, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, розгляд спору здійснюється у спрощеному провадження, без виклику сторін, а підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу, позовна заява не обгрунтована та не містить посилань на норми права, які порушені відповідачем або ж ним не виконуються.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати позивача на правничу допомогу пов?язані з підготовкою до розгляду справи та розглядом справи, документально підтверджені, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, проведення необхідних розрахунків, дій сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом.

Посилання представника відповідача на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, не підтверджені жодними доказами, та по суті є загальними фразами.

Разом з тим, позивачем не надано підтвердження про надання послуги з написання заяви щодо розгляду справи та відкриття провадження у справі, вартість якої оцінено сторонами в 700,00 гривень, оскільки в матеріалах така заява відсутня. В зв?язку з чим вимога про відшкодування витрат на правничу допомомгу в цій частині задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн.

Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 частино 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу працездатну особу з 1 січня 2027 гривень.

Ціна позову у цій справі з урахуванням зменшених позовних вимог становить 168588, 41 грн. Відповідно, розмір судового збору становить 1685,88 грн. (168588,41 грн. х 1 %).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Предметом позову є відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Як зазначалося вище, відповідно до Закону № 1961-IV, що регулює строки та порядок виплати відшкодування пов?язаного зі смертю потерпілого, виплата відшкодування щомісячними платежами не передбачена. На цій підставі рішення у цій справі підлягає негайному виконанню в частині стягнення суми несплаченого відшкодування у розмірі 120897, 31 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 280, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» Альфа - Гарант» про стягнення страхового відшкодування задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , страхове відшкодування у розмірі 120897 гривень 31 копійка, пеню у розмірі 27275 гривень 96 копійок, інфляційні втрати у розмірі 14517 гривень 52 копійки, 3% річних у розмірі 5897 гривень 62 копійки, та 6000 гривень судових витрат, а всього стягнути 174588 (сто сімдесят чотири тисячі п?ятсот вісімдесят вісім гривень) 41 копійку.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» Альфа - Гарант» в дохід держави 1685 гривень 88 копійок судового збору.

Рішення в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , страхового відшкодування у розмірі 120897 гривень 31 копійки підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант», , адреса місцезнаходження : будинок під номером 26, бульвар Лесі Українки, місто Київ.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук