Провадження № 2/643/498/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Сухіни Г.Ю., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі відповідач) на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 267306,00 грн., що еквівалентно 9500,00 доларів США.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.04.2015 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США, а остання зобов`язалась повернути грошові кошти в строк до 01.05.2016 року. 30.12.2018 року позивач повернула грошові кошти в сумі 500,00 доларів США. Інша частина позики не повернута, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

09.06.2021 року від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просить визнати недійсним договір позики від 22.04.2015 року внаслідок його вчинення під впливом обману, неприємних для ОСОБА_2 обставин та під психологічним і моральним тиском.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що ОСОБА_2 з ОСОБА_1 є сусідами та перебували в дружніх відносинах. 22.04.2015 ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1 склала розписку про взяття у борг у останнього 10000,00 доларів США для допомоги ініціювання процедури банкрутства фізичної особи, проте грошові кошти не отримувала.

ОСОБА_1 надав письмові заперечення, в яких заперечував проти прийняття зустрічного позову. В обґрунтування зазначив, що відповідачем пропущений строк для подання зустрічного позову та ЦПК України не передбачає можливість повернення до підготовчого провадження.

В судовому засіданні 11.01.2022 року позивач ОСОБА_1 також заперечував проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним.

Відповідач в судові засідання неодноразово не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкладення судового засідання, призначеного на 11.01.2022 року, судом було враховано наступне.

Позивач категорично заперечував проти відкладення розгляду справи та наполягав на її вирішенні за відсутності відповідача, оскільки остання була належним чином викликана до суду.

Востаннє відповідач та її представник були присутні в судовому засіданні 17.08.2021 року.

В наступні судові засідання, які відбулись 28.09.2021 року, 24.11.2021 року, 11.01.2022 року, відповідач та представник відповідача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно положень ст. 223 ЦПК України, повторна неявка відповідача та представника відповідача в судове засідання, незалежно від причин такої неявки, не може бути підставою для подальшого відкладення розгляду справи.

Також відповідно до п. 3 ст. 2 ЦПК основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України.

Враховуючи наведене та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для відкладення розгляду справи та можливості вирішення питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним за відсутності відповідача та її представника.

В зустрічному позові відповідачем заявлено клопотання про продовження процесуального строку на подання зустрічного позову.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідач не мала адвоката та не знала своїх прав. Оскільки адвокат ознайомилась з матеріалами справи 28.05.2021 року, відповідач просить продовжити їй строк з цієї дати.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку для подання зустрічного позову, суд керується таким.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, заява відповідача про продовження процесуального строку для подання зустрічного позову повинна була бути подана до закінчення вказаного строку, тобто до закінчення строку на подання відзиву.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 16.11.2020 року відповідачу був встановлений 15-денний строк з моменту її вручення для подання відзиву.

Конверт з ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2020 та копією позовної заяви, адресований ОСОБА_2 , повернувся до суду неврученим адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 27)

Разом з тим матеріали даної цивільної справи містять розписку відповідача ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами справи від 26.03.2021 року (а.с. 32).

Таким чином, із змістом ухвали суду від 16.11.2020 року відповідач була достовірно ознайомлена 26.03.2021 року.

В 15-денний строк, визначений судом, відповідач відзив не надала.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 27.04.2021 року, тобто через місяць після ознайомлення відповідача з ухвалою суду про відкриття провадження у справі, судом було опитано учасників справи щодо обізнаності з їх правами, щодо наявності заяв та клопотань, а також щодо можливості закриття підготовчого провадження.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні 27.04.2021 року на уточнююче запитання суду пояснила, що з процесуальними правами та обов`язками ознайомлена, роз`яснень з вказаних питань не потребує. Також на уточнююче запитання суду пояснила, що будь-яких заяв та клопотань не має, не заперечує проти призначення справи до судового розгляду. Зазначені обставини підтверджуються даними звукозапису судового засідання.

Враховуючи наведене, судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, справу було призначено до судового розгляду по суті на 26.05.2021 року.

В судове засідання, призначене на 26.05.2021 року, відповідач та її представник не з`явились. Від представника відповідача адвоката Какосян Т.М. 25.05.2021 року надійшла заява, в якій вона просила відкласти зазначене судове засідання для надання їй можливості підготувати відзив та ознайомитись з матеріалами справи (а.с. 33).

Зустрічну позовну заяву було пред`явлено 09.06.2021 року.

Суд констатує, що звернення за правовою допомогою до адвоката є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд, а не обов`язком.

Виходячи з положень ЦПК України, залучення до участі в справі представника (адвоката) не впливає на обчислення процесуальних строків, оскільки адвокат не є самостійним учасником справи та його права і обов`язки, в тому числі право подати заяви по суті справи, є похідними від відповідних прав учасника справи, якого він представляє.

Ордер на представництво інтересів відповідача виписаний адвокатом Какосян Т.М. 25.05.2021 року, тобто через 2 місяці з моменту ознайомлення відповідача з матеріалами справи та майже через місяць після закриття підготовчого провадження.

Суду не надано будь-яких даних, які б свідчили про відсутність у відповідача можливості звернутись за правовою допомогою до адвоката протягом 15-денного строку з моменту ознайомлення із змістом ухвали про відкриття провадження у справі або заявити клопотання про відкладення підготовчого судового засідання з цією метою.

Зустрічна позовна заява, в якій міститься клопотання про продовження строку на її пред`явлення, не містить будь-якого обґрунтування причин, з яких відповідач була позбавлена можливості звернутись за правовою допомогою до адвоката раніше, ніж 25.05.2021 року.

Сам по собі факт звернення відповідача за правовою допомогою до адвоката, за відсутності обґрунтування поважності причин, через які право на правову допомогу не було реалізовано у певні строки, визначені для вчинення відповідних процесуальних дій, не може бути підставою для продовження відповідних процесуальних строків.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності поважних причин пропуску процесуального строку на пред`явлення зустрічного позову.

Яке зазначено Верховним Судом в постанові від 14.12.2020 року в справі № 521/2816/15-ц, процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

За таких обставин безпідставне поновлення судом процесуального строку призведе до порушення права позивача на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою якого є право на розгляд справи протягом розумного строку, а також принцип правової визначеності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для продовження строку на пред`явлення зустрічного позову, та відмовляє у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За таких обставин, оскільки суд відмовив у продовженні процесуального строку на пред`явлення зустрічного позову, суд повертає зустрічну позовну заяву відповідачу.

Згідно ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені ухвали щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), а також щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Керуючись ст. 2, 10, 127, 193, 258-261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про продовження процесуального строку на подання зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним повернути ОСОБА_2 .

Ухвала в частині відмови продовжити пропущений процесуальний строк, а також в частині повернення заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Суддя Д.А. Крівцов