Справа № 205/4544/21
Провадження № 2/209/321/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 січня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.,

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення з нього, ОСОБА_1 , аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2017 року до досягнення повноліття дитини та стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 908,00 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він та відповідачка ОСОБА_3 перебували у шлюбі, в якому у них народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 березня 2017 року, рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська їх шлюб, що зареєстрований 31 березня 2012 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 90, було розірвано. 26 грудня 2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська винесено судовий наказ, про стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2017 року до досягнення повноліття дитини. Судовий наказ позивач виконував належно, проте з 07 лютого 2021 року відповідачка знехтувала своїм материнським обов`язком та передала доньку для проживання з ним. На даний час їх донька ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , навчається у м. Львові, а також перебуває на обліку у сімейного лікаря.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.

Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі зареєстрованому 31 березня 2012 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №90, який рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року у справі №209/163/17 було розірвано (а.с. 15, 16-17).

Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №286 від 14 травня 2013 року, де батьком дитини записаний позивач - ОСОБА_1 , матір`ю відповідач - ОСОБА_3 (а.с. 10).

Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської областівід 27 жовтня 2017 року у справі № 209/2620/17 з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 було стягнено аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2017 року до досягнення повноліття дитини (а.с. 15, 18-19).

Згідно позовної заяви позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_3 знехтувала своїм материнським обов`язком та з 07 лютого 2021 року передала доньку для проживання з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до акту про фактичне проживання особи від 14.05.2021 року наданої ОСББ «Софіївка 1», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується сусідами кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та кв. 245 ОСОБА_7 (а.с. 11).

Окрім цього, відповідно до довідки № 3/2021 від 13 травня 2021 року ОСОБА_4 з 15 лютого 2021 року навчається у 2.2 класі Структурного підрозділу «Приватний заклад освіти «КМДШ» м. Львів (а.с. 12) та відповідно до декларації № 0001-ТТ80-1ЕАО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-педіатра ПП «Медичний центр «Інтерсоно» у м. Львові (а.с. 13).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що дочка сторін по справі ОСОБА_4 не проживає з матір`ю ОСОБА_3 на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено малолітня ОСОБА_4 проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , які стягуються на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської областівід 27 жовтня 2017 року у справі № 209/2620/17.

Вирішуючи питання про припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2016 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 272-273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської областівід 27 жовтня 2017 року у справі № 209/2620/17, з дати набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 24 січня 2022 року.

Суддя Я.В. Замкова