Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5705/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суду Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Киретів В.В., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку в АДРЕСА_1 , правовстановлюючий документ на який був виданий вже після смерті спадкодавця.

Заповіту на випадок смерті спадкодавець не залишив, а тому спадкування проводилось в порядку спадкування за законом.

Після смерті батька позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР - вступила в управління та володіння спадковим майном, так як разом з спадкодавцем проживала в спадковому будинку на час його смерті і з того часу проживає в даному будинку до тепер.

Мати позивачки - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої її неоформлену частку у спадковому житловому будинку прийняла позивачка, а також її рідний брат ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , одружений не був та дітей не мав, а тому його частку в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, також прийняла позивач, так як постійно проживала з ним в даному будинку.

На підставі вище викладеного позивачка змушена була звернутись до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок і рішенням суду від 25 березня 2020 року по справі № 299/581/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено - визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 71,0 кв.м., в тому числі житловою площею 48,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Окрім вище вказаного житлового будинку після смерті матері позивача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) площею 1,07 Га, що перебувала у колективній власності колгоспу ім. Кірова, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату про земельну частку (пай) серії ЗК № 0128547, виданого 01.06.2000 Виноградівською районною державною адміністрацією.

Правовстановлюючий документ на дане спадкове майно - сертифікат серії ЗК № 0128547 від 01.06.2000 втрачено спадкоємцем, про що нею було подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» і даний факт унеможливлює видачу спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на вище вказану земельну частку (пай), в зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідачем по справі є дочка спадкодавця та рідна сестра позивача ОСОБА_2 .

Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Відповідачка будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивачки визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В підготовчому судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 18.03.2003.

Після смерті батька позивачки відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку в АДРЕСА_1 , правовстановлюючий документ на який був виданий вже після смерті спадкодавця.

Заповіту на випадок смерті спадкодавець не залишив, а тому спадкування проводилось в порядку спадкування за законом.

Після смерті батька позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР вступила в управління та володіння спадковим майном, так як разом з спадкодавцем проживала в спадковому будинку на час його смерті, де проживає і на даний час.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 18.12.2003.

Після смерті матері її неоформлену частку у спадковому житловому будинку прийняла позивачка, а також її рідний брат ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , одружений не був та дітей не мав, а тому його частку в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, також прийняла позивачка, так як постійно проживала з ним в даному будинку.

На підставі вище викладеного позивачка змушена була звернутись до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок і рішенням суду від 25 березня 2020 року по справі № 299/581/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено - визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 71,0 кв.м., в тому числі житловою площею 48,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

У 2021 році позивачка з`ясувала, що її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала також земельна частка (пай) площею 1,07 Га, що перебувала у колективній власності колгоспу ім. Кірова, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0128547, виданого 01.06.2000 року Виноградівською районною державною адміністрацією.

Факт прийняття позивачкою спадщини після смерті її матері встановлено вище вказаним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2020 року і відповідно до ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України даний факт не підлягає доказуванню.

Крім позивачки, спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця є дочка спадкодавця та рідна сестра позивачки, відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка претензій до спадкового майна не має, що стверджується заявою відповідачки, поданою до суду 12.01.2022.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Правовстановлюючий документ на вказане вище спадкове право - сертифікат серії ЗК № 0128547 від 01.06.2000 року втрачено, про що позивачкою було подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини».

Таким чином у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), позивачка позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на майнове право, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отримати дублікат правовстановлюючого документа спадкоємець не може, оскільки за його видачею міг звернутися лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого або зіпсованого документа.

Відповідно до ч.1 ст.6 Цивільного кодексу Української РСР та ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) площею 1,07 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у землях колгоспу імені Кірова та на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0128547, виданого 01 червня 2000 року Виноградівською районною державною адміністрацією, належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

ГоловуючийТ. Ю. Левко