Провадження № 22-ц/801/59/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 рокуСправа № 127/12866/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

за участю секретаря Лінник Я.С.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Вінницької філії - Вінницького обласного управління «Ощадбанк»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2021 року, повний текст якого складено 21.09.2021 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Ан О.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з спадкоємців боржника,-

П о с т а н о в и в :

21.05.2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) в особі Вінницької філії - Вінницького обласного управління «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з спадкоємців боржника. Зазначили, що 18.01.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит №1335,згідно якого на придбання будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було надано Банком кредит в сумі 1000 000 грн. під 15,5% річних на умовах передбачених договором і з терміном погашення не пізніше 18.05.2027 року. Виконання зобов`язань було забезпечено іпотечним договором від 18.01.2008 року, згідно якого ОСОБА_3 передав в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_2 . Рішенням Ленінського районного суду від 03.11.2009 року задоволено позов прокурора м. Вінниці в інтересах ВАТ «Ощадбанк» і стягнуто з ОСОБА_3 на користь останнього заборгованість за кредитом в сумі 1 152 679,54 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер ,а 27.08.2020 року Банк, довідавшись про це в ході виконавчого провадження ,звернувся до нотаріуса із вимогою до спадкоємців боржника про погашення боргу ,вказавши, що станом на 22.04.2021 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором склала 444 094,54 грн. і складалась із основного боргу - 426691,1 грн. і пені -17 403.44 грн.

Посилаючись на те, що за боржником зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , а спадщину після смерті боржника прийняла неповнолітня ОСОБА_2 , 2012 р. н .,в особі матері - ОСОБА_1 , яка відмовляється сплатити борг спадкодавця і на ст.ст.526,530,575,589,590,610,612,1054,1218,1220,1222,1268,1281,1282 ЦК України , позивач просив стягнути з ОСОБА_1 ,як законного представника спадкоємця ОСОБА_2 вказану заборгованість ,а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду від 21.09.2021 року позовні вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто із законного представника неповнолітньої спадкоємиці ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Вінницької філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1335 від 18.01.2008 року в сумі 19527,5 грн. ,а також 292,88 грн. у відшкодування судових витрат .В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) в особі Вінницької філії - Вінницького обласного управління «Ощадбанк» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначило ,що суд не з`ясував всіх обставин, що мають значення для розгляду справи, оскільки зобов`язаний був встановити дійсний розмір вимог кредитора, перевірити розрахунок заборгованості на день смерті боржника, встановити обсяг спадкового майна та його вартість ,а тому дійшов необгрутованого висновку про стягнення з законного представника спадкоємиці ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заборгованості лише в розмірі Ѕ частини інвентарної оцінки успадкованого майна

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ,позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції . Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч .4 ст .367 ЦПК суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги , заявлених вимог та підстав позову ,суд апеляційної інстанції вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Суд встановив, що 18.01.2008 року за договором іпотечного кредиту № 1335 з ВАТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 отримав 1000000 грн., який зобов`язався повернути сплативши 15.5% річних через 232 місяці з терміном остаточного погашення 18.05.2027 року на придбання житлового будинку і земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 ( а. с. 6-8).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці справа №2-5478/09 від 03.11.2009 року з ОСОБА_3 на користь Банку в погашення кредиту стягнуто 1152679,54 грн. ( а. с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер ( а.с. 13, 20). 27.08.2020 року АТ « Державний ощадний банк України» звернувся з заявою (претензією) до Першої вінницької нотаріальної контори щодо вимог кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 ( а. с. 15).

ОСОБА_1 , діюча від імені і в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини її дочкою малолітньою ОСОБА_2 після смерті її батька ОСОБА_3 ( зворот а. с. 19 ).

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , відмовились від прийняття спадщини ( а.с. 24), ОСОБА_1 не подавала заяви про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з інформації реєстру прав власності на нерухоме майно на момент смерті ОСОБА_3 належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_4 , вартістю 39055 грн.( а. с. 26, 28 ).

Станом на 22.04.2021 року заборгованість за кредитним договором складає 444094,54 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково ,суд виходив із того, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_3 підлягає стягненню судом із законного представника неповнолітньої спадкоємиці ,що прийняла спадщину, у розмірі Ѕ частини вартості прийнятого в спадщину майна ,що складає згідно інвентарних даних 19 527,5 грн. При цьому суд виходив із доведеності розміру заборгованості за кредитним договором, заявленої позивачем до стягнення - 444 094,54 грн. та вартості спадкового майна - 39 055 грн.

Разом із тим, з такими висновками погодитись не можна, оскільки суд неповно встановив обставини, що мають значення для розгляду справи, підстави заявленого позову , невірно визначив правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про стягнення заборгованості боржника за кредитним договором з його спадкоємців шляхом постановлення щодо них самостійного судового рішення .

Так ,суд , не звернув уваги на те, що з матеріалів справи вбачається, що позивач визначив розмір заборгованості позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 22.04.2021 року (а. с.2) чи на 05.04.2021 року (а.с.29),в той час як ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,а укладений ним кредитний договір рішенням Ленінського районного суду від 03.11.2009 року ( набрало законної сили 16.11.2009 року) був розірваний і з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадбанк» було стягнуто усю заборгованість за кредитом в сумі 1 152 679,54 грн., що складалась із 974 137,96 грн. основного боргу, 161138,14 грн. відсотків за користування кредитом і 17403,44 грн. пені (а.с.13)

Із заяви АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Вінницького обласного управління до Першої нотаріальної контори від 27.08.2020 року вбачається, що Банку стало відомо про смерть ОСОБА_3 в ході виконавчого провадження №62095550 згідно витягу №6 від 27.08.2020 року , сформованого старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці, у якому за боржником ОСОБА_3 обліковується заборгованість в розмірі 444 094,54 грн.(а.с.16)

Таким чином ,з матеріалів справи вбачається, що заявлені позивачем до стягнення зі спадкоємців ОСОБА_3 кошти , являються залишком заборгованості боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ,стягнутої рішенням суду на користь позивача, як стягувача, тобто ,правовідносини сторін спору витікають не з правонаступництва позичальника ОСОБА_3 у кредитному зобов`язанні , а витікають з правонаступництва боржника у виконавчому провадженні по виконанню рішення суду , яким така заборгованість стягувалась.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання обрання позивачем ефективного способу захисту порушених прав, не врахували того, що спір з позичальником ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за розірваним кредитним договором був розглянутий судом у 2009 році, ухвалено рішення про стягнення з нього усієї заборгованості і правовідносини сторін перейшли в сферу виконання судового рішення. Позичальник ОСОБА_3 набув статусу боржника у виконавчому провадженні ,а кредитор (позивач) набув статусу стягувача .

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають ЗУ «Про виконавче провадження» N606-XIV та ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у відповідних редакціях на час проведення виконавчих дій.

Статтею 1 Закону N606-XIV (у ред. на час постановлення судом рішення про стягнення коштів) визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поняття сторін виконавчого провадження (стягувача та боржника) містить стаття 8 даного Закону.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті, стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Аналогічні положення містить і ст. ст. 1,15 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у ред . станом на час смерті боржника ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником . Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Таким чином, у разі вибуття однієї з сторін державний або приватний виконавець з власної ініціативи , а також сама сторона (заінтересована особа) мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Зазначені вище особи набувають статусу сторін виконавчого провадження після відкриття виконавчого провадження, тобто, винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, або ж постанови про заміну сторони її правонаступником.

Отже , законним та ефективним способом захисту порушених прав позивача ,як стягувача у виконавчому провадженні ,у судовому порядку є звернення до суду в порядку ст.442 ЦПК України ,а не з позовом до відповідачів про стягнення з них залишку заборгованості ОСОБА_3 в ході виконавчого провадження.

Оскільки позивач ,вважаючи свої права порушеними і будучи стягувачем у виконавчому провадженні , обрав невірний і неефективний спосіб захисту своїх прав, який суперечить правовим нормам , позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову до відповідачів саме з цієї підстави

Враховуючи ж , що суд невірно встановив обставини справи та визначив спірні правовідносини і правову норму, що їх регулює, внаслідок чого допустив неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ч.4 ст.263, ЦПК не обмежується доводами заявленої апеляційної скарги , які за таких обставин правового значення не мають , і вважає, що рішення суду підлягає скасуванню апеляційним судом з ухваленням нового рішення - про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідачів.

Керуючись ст. ст. ч.4 ст.263, 376,382-384 ЦПК України,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2021 року скасувати.

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з спадкоємців боржника,- відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду на протязі 30 днів .

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук