РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2192/20

15 липня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Державний реєстратор Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Гринюк Володимир Михайлович, про визнання права власності за спадковим майном та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Державний реєстратор Делятинської селищної ради ОТГ Гринюк В.М., про визнання права власності за спадковим майном та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій дідусь ОСОБА_5 ,який проживав та був реєстрований в АДРЕСА_1 .

У 1980 році її дідусь збудував за вище вказаною адресою домоволодіння, що складається з житлового будинку, загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сараю площею 19.6 кв.м., стодоли площею 16.9 кв.м., вбиральні та огорожі.

Після смерті дідуся в управління спадковим майном вступив її батько ОСОБА_6 , який проживав за вказаною адресою до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Декілька років тому її батько одружився вдруге з відповідачкою по справі ОСОБА_4 , та прописав її разом з її дочкою від першого шлюбу.

Відповідно до погосподарських книг, особовий рахунок № НОМЕР_1 було відкрито на її дідуся, а потім виправлено на її батька.

В червні 2020 року вона, як спадкоємниця після смерті батька, звернулася до нотаріуса з заявою про бажання спадкувати вказане майно.

Однак виявилося, що відповідачка по справі в травні місяці, тобто через два місяці після смерті її батька, отримала в Назавизівській сільській раді недостовірну довідку виписку з погосподарських книг, виготовила на себе технічну документацію (техпаспорт) на домоволодіння та зареєструвала на себе домоволодіння, як члена колгоспного двору, в цілому. Дану реєстрацію здійснив державний реєстратор ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер 240.

Зазначене майно входить до складу спадщини, і тому має перейти до неї як до спадкоємиці за законом. Оскільки спадкоємцем першої черги є також і відповідачка по справі, як дружина померлого батька, тому їй належить 1/2 частки вказаного майна.

З огляду на вказане вбачається, що отримання у власність відповідачкою всього майна на себе є неправомірним та позбавляє її права на спадкування майна за законом після смерті батька, а проведена державна реєстрація є незаконною.

Отже, її дідусь був власником вказаного домоволодіння, а після його смерті єдиним спадкоємцем майна став її батько, оскільки як вбачається із довідки, виданої Назавизівською сільською радою, проживав та був зареєстрований в домоволодінні на день смерті її дідуся.

Жодного відношення до будівництва колгоспного двору відповідачка не мала, оскільки зареєструвалася до нього декілька років тому. Тому привласнення собі домоволодіння в цілому порушує її право власності. Тому змушена звертатися до суду за захистом свого права.

Короткий зміст відзиву на позов:

Відповідач ОСОБА_4 подала до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає.

Так, позивач заявила вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та виключення запису про право власності до відповідача з тих підстав,що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6 , на 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Однак позивач не надала суду належних та допустимих доказів набуття нею права власності на частку житлового будинку, у порядку спадкування за законом.

Крім того у матеріалах справи відсутній вирок чи інші докази, якими встановлено факт подання недостовірної довідки виписки із книги погоснодарського обліку Назавизівської сільської ради.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З приводу вимоги позивача про стягнення судового збору зазначає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки вона є інвалідом II групи, і на підставі пп. 9 ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач ОСОБА_1 та її представник-адвокат Семеха Д.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності, як спадкоємця за законом, на 1/2 частку домоволодіння, що належало її померлому батькові ОСОБА_6 , що складається з житлового будинку загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сараю 19.6 кв.м., стодоли 16.9 кв.м., вбиральні 1 кв.м., воріт, огорожі, і знаходиться в АДРЕСА_1 . Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , вчинений державним реєстратором Гринюком В.М., реєстраційний номер 40. Також просили покласти на відповідача всі понесені позивачем судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_4 -адвокат Капак В.М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовом. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа Державний реєстратор Делятинської селищної ради Гринюк В.М. в судове засідання не з`явився, від Делятинського селищного голови поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати у відсутності державного реєстратора Гринюка В.М.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.11.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.01.2021, у зв`язку з усуненням позивачем недоліків, по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021, від 04.03.2021, від 22.09.2021, від 07.10.2021, та від 16.11.2021 постановлено підготовче та судові засідання по даній справі проводити в режимі відеоконференції.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2021 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2022 поновлено судовий розгляд даної справи та витребувано докази по даній справі.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Артемівка, Полтавської області. Батком позивача був ОСОБА_6 . У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_9 на прізвище чоловіка ОСОБА_10 . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_11 , копією свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , копією паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 41-42, 44-45). Дідусем позивача був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно копії погосподарської книги дідусь позивача у 1980 році дідусь позивача, ОСОБА_5 збудував домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34-35), де і проживав до своєї смерті (а.с. 46).

ІНФОРМАЦІЯ_6 дідусь позивача, ОСОБА_5 , помер в с. Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про що виконавчим комітетом Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 14.04.2008 складено відповідний актовий запис № 15, та видано свідоцтво про смерть (а.с. 37).

Після смерті ОСОБА_5 в управління спадковим майном вступив його син-батько позивача ОСОБА_6 , який проживав за вказаною адресою до дня своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача, ОСОБА_6 , помер в с. Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про що виконавчим комітетом Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 30.03.2020 складено відповідний актовий запис № 10, та видано свідоцтво про смерть (а.с. 36).

Як вбачається з довідки Назавизівської сільської ради від 20.10.2020 № 1861, заповіт від імені померлого ОСОБА_5 (дідуся позивача), який проживав і був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1 , у виконкомі Назавизівської сільської ради не посвідчувався. Померлий ОСОБА_6 на день смерті (згідно по господарської книги № 5 на 2006-2010 роки) був зареєстрований в АДРЕСА_1 . За по АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , книга на 2006-2010 роки, обліковані земельні ділянки загальною площею 0.8800 га, з них 0.2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0.6300 га для ведення особистого селянського господарства. Номер будинку за даною адресою не змінювававя по даний час, а саме АДРЕСА_1 (а.с. 39).

З довідки Назавизівської сільської ради від 19.10.2020 № 1847 вбачається, що заповіт від імені померлого ОСОБА_6 (батька позивача), який проживав і був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1 , у виконкомі Назавизівської сільської ради не посвідчувався. Також в даному господарстві на момент смерті ОСОБА_6 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (дружина); ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (дочка дружини від першого шлюбу). Арешт та заборона на майно не накладались. Земельна ділянка біля житлового будинку (присадибна ділянка) не приватизована (а.с. 40).

10.06.2020 позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги після смерті батька ОСОБА_6 , звернулась до приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60495247 від 10.06.2020 (а.с. 38).

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої на виконання ухвали суду від 19.08.2021, позивач ОСОБА_1 10.06.2020 звернулась до приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 . При цьому позивач в заяві зазначила, що крім неї спадкоємцем є також дружина батька ОСОБА_4 (а.с. 109). Відповідач ОСОБА_4 10.08.2020 також звернулась до приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 . При цьому відповідач в заяві не зазначила про наявність інших спадкоємців (а.с. 122).

При цьому встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 22.05.2020, на підставі технічного папорта, серія та номер: 04-971, виданого 18.05.2020, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_14 ; виписки з по господарської книги, серія та номер: 02-17/1005, виданого 12.05.2020, видавник: Назавизівська сільська рада, зареєструвала на себе домоволодіння, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сарай площею 19.6 кв.м., стодола площею 16.9 кв.м., вбиральня площею 1 кв.м., огорожа, хвіртка, ворота, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору, в цілому. Дану реєстрацію здійснив державний реєстратор ОСОБА_7 , 22.05.2020 року, реєстраційний номер 240 (а.с. 34-35).

На виконання ухвали суду від 02.05.2022 про витребування доказів Делятинською селищною радою надіслано повідомлення від 27.05.2022 № 352/02-55 про те, що у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заблокований, тому селищна рада не може надати витребувану інформацію. Також ОКП "Івано-Франківське ОБТІ надіслано повідмлення від 09.06.2022 № 15/16-10 про те, що інвентарна та реєстраційна справи на домоволодіння АДРЕСА_1 , в архівах ОБТІ не заводились (а.с. 187).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до закону належним способом захисту права або інтересу є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (Постанова Великої палати Верховного Суду від 20.11.2019 № 802/3/18-а).

За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація на це ж майно за іншою особою може бути здійснене за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили щодо права власності на нерухоме майно. Сама ж собою державна реєстрація права власності за певною особою не є остаточним підтвердженням наявності цієї особи рава власності, але створює спростовану презумпцію права власності такої особи ( Постанова Великої палати Верховного Суду від 12.03.2019 № 911/3594/17).

В даному випадку для вирішення спірних правовідносин слід керуватись діючими на час будівництва нормативними актами, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністерства комунального господарства української РСР 31.01.1966, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 11.12.1995 № 56, тимчасовим положенням «Про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженим наказом МЮ України від 07.02.2002 № 157/6445, з подальшими змінами, згідно яких реєстрація права власності на житлові будинки проводилася на час закінчення будівництва житлового будинку. Дані нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди. Однак, до часу набрання чинності ЦК України та ЗУ від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки навіть не залежало від державної реєстрації. Право власності підтверджувалося погосподарськими книгами робітничих чи колгоспних дворів.

Оскільки померлий дідусь позивача ОСОБА_5 був головою сім`ї, він є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке після його смерті успадкував його син ОСОБА_6 , батько позивача, який був зареєстрований та проживав у даному домоволодінні на день смерті свого батька ОСОБА_5 .

Таким чином позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем спадкового майна по закону після смерті свого батька ОСОБА_6 , яка у встановлений законом шестимісячний строк звернулась з заявою про прийняття спадщини. Також спадкоємцем спадкового майна по закону після смерті ОСОБА_6 є також відповідач ОСОБА_4 , як його дружина. Таким чином вказані особи, як спадкоємці першої черги по закону, мають право спадкування по 1/2 частці спадкового майна після смерті ОСОБА_15 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 зазначили, що спірне домоволодіння побудував дідусь позивача, ОСОБА_5 , після смерті якого у вказаному домоволодінні проживав та ним управляв його син ОСОБА_6 , який є батьком позивачки. Кілька років тому батько позивачки одружився вдруге з відповідачкою ОСОБА_4 , та прописав її у спірному домоволодіння. За час проживання у спірному володінні відповідачка ОСОБА_4 вказане домоволодіння не добудовувала і не переробляла.

Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року головою сім`ї (домогосподарства) по АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , після смерті ОСОБА_5 в управління спадковим майном вступив його син-батько позивача ОСОБА_6 , який проживав за вказаною адресою до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено випискою з погосподарських книг (а.с. 39, 46).

Згідно технічного паспорту, виданого Інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_22 , на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташовані в АДРЕСА_1 , вбачається, що вказаний об`єкт нерухомості складається з: житлового будинку «А», загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сараю «Б» площею 19.6 кв.м., стодоли «В» площею 16.9 кв.м., вбиральні «Г» площею 2,0 кв.м., огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3. (а.с. 172-174).

Згідно виписки з погосподарської довідки номер будинку за даною адресою не змінювався по даний час, а саме АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Відповідач ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з батьком позивача ОСОБА_6 19.08.2013, а її місце реєстрації по АДРЕСА_1 з 18.11.2014 (а.с. 124-126).

Суд погоджується з доводами позивача, що реєстрація за відповідачем права власності на все домоволодіння на підставі виписки з погосподарської книги є порушенням прав позивача. В зв`язку з чим неможливо застосування до спірного домогосподарства статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року та заперечення відповідача є безпідставними.

Таким чином отримання у власність відповідачкою спадкового майна в цілому є неправомірним, та таким, що позбавляє позивача права на спадкування майна за законом після смерті батька, а проведена державна реєстрація є незаконною.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що реєстрація за відповідачем права власності на все домоволодіння на підставі виписки з погосподарської книги стало перешкодою для оформлення у нотаріальному порядку та підставою для звернення позивача до суду за правилами позовного провадження.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

В судовому засідання відподачем не наведено належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження своїх заперечень, а доводи щодо неналежного способу захисту є безпідставними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідач ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 06.06.2003, виданого Управлінням ПФУ в Маневицькому районі (а.с. 76).

Таким чином відповідач ОСОБА_4 звільняється від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Висновок суду:

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання права власності за ОСОБА_1 на спадкове майно за законом після смерті її батька ОСОБА_6 , а саме на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд. В зв`язку з цим запис про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , вчинений державним реєстратором Гринюком В.М., реєстраційний номер 40, необхідно скасувати.

В задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачених судового збору необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1269, 1270 ЦК України, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником міністерства комунального господарства української РСР 31.01.1966, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 11.12.1995 № 56, Тимчасового положення «Про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженим наказом МЮ України від 07.02.2002 № 157/6445, з подальшими змінами, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Державний реєстратор Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Гринюк Володимир Михайлович, про визнання права власності за спадковим майном та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності - задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , та згідно технічного паспорту складається з: житлового будинку «А», загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м.; сараю «Б» площею 19,6 кв.м.; стодоли «В» площею 16,9 кв.м.; вбиральні «Г» площею 1,0 кв.м.; огорожі «N1»; хвіртки «N2»; воріт «N3», в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Назавизів.

Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , вчинений державним реєстратором Гринюком Володимиром Михайловичем, реєстраційний номер 40.

В задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1681 грн. 60 коп. сплаченого судового збору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Делятинська селищна рада, , місцезнаходження юридичної особи: вул. 16 Липня 273, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78442

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 25.07.2022.