Провадження № 6/641/265/2021 Справа № 641/715/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Шелудченко В.О.,

представника позивача Казьонного Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року у цивільній справі № 641/715/20

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Харківська міська рада

про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 05.10.2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування за законом залишено без задоволення.

ОСОБА_1 10.12.2021 року звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року.

В обґрунтування зазначеної заяви посилається на те, що станом на сьогоднішній день існують істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не міг знаходиться в квартирі, де померла його дружина, у зв`язку з чим з вересня 2012 року ОСОБА_3 перейшов жити до позивача за адресою: АДРЕСА_1 , де вони проживали разом із дочкою, зятем та онуками ОСОБА_1 . 07.12.2021 року ОСОБА_1 виявила лист за вих. № 01/21 від 06.12.2021 року, складений ТОВ "ВЕЛЕС-БУД" на ім`я ОСОБА_3 , що був вставлений у двері квартири АДРЕСА_2 . Із тексту наведеного листа вбачається, що 16.11.2012 року між ТОВ "ВЕЛЕС-БУД" та ОСОБА_3 було укладено Договір № 12/1 про надання послуг, а саме виконання Дизайну інтер`єру квартири АДРЕСА_2 , де він проживав спільно з позивачем в період з вересня 2012 року по грудень 2012 року. На виконання наведеного договору ТОВ "ВЕЛЕС-БУД" виготовив дизайн інтер`єру наведеної вищезазначеної квартири згідно замовлення ОСОБА_3 ТОВ "ВЕЛЕС-БУД" неодноразово звертався з повідомленням про виконану роботу та отримання оплати за належно виконану роботу на вказану у договорі ОСОБА_3 адресу: АДРЕСА_1 . З метою чергової спроби припинити зобов`язання по договору його виконанням ТОВ "ВЕЛЕС-БУД" було надіслано лист від 06.12.2021 року на вищевказану адресу. Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 з грудня 2012 року переїхала до квартири ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , то ОСОБА_3 не мав змоги отримати вищевказаний лист від ТОВ "ВЕРЕС-БУД". Таким чином, оскільки наведений дизайн-проект було замовлено саме ОСОБА_3 для проведення подальших ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_2 , в якій вони проживали спільно із позивачем, то ОСОБА_3 мав намір здійснити ремонт у вказаній квартирі для покращення умов сумісного проживання разом з ОСОБА_1 , облаштувати побут для подальшого проживання однією сім`єю, що безумовно притаманно саме відносинам, що зазвичай складаються між подружжям. Оскільки з грудня 2012 року ОСОБА_1 фактично проживала за іншою адресою, то поштова кореспонденція за адресою: АДРЕСА_1 , не отримувалась нею і про наявність даного листа від ТОВ "ВЕРЕС-БУД" стало відомо випадково після нещодавнього візиту до вказаної квартири, де у дверному отворі було розміщено описаний вище лист. Тобто такі обставини сталі відомі позивачу після набрання законної сили рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2021 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року.

Представник позивача адвокат Казьонний Р.В. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, та просив їх задовольнити.

Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, оцінивши докази, надані в її обґрунтування, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Як указав Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 750/446/16-ц (провадження № 61-13233вно19) тлумачення поняття «нововиявлені обставини» свідчить про те, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що, якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 545/3783/17 (провадження № 61-15118св19).

Згідно з частиною четвертою статті 423ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин додатково наведено у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14 (454/2641/14-а), від 19 червня 2019 року у справі № 815/1918/15.

Крім того, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу «res judicata», тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти Росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04).

Із усталеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

У якості нововиявленої обставини позивач посилається на фактичні обставини, що доводять спільне проживання ОСОБА_3 з позивачем в період з вересня 2012 року по грудень 2012 року, на підтвердження яких нею надано лист за вих. № 01/21 від 06.12.2021 року, складений ТОВ "ВЕЛЕС-БУД" на ім`я ОСОБА_3 , та Договір № 12/1 про надання послуг, укладений 16.11.2012 року між ТОВ "ВЕЛЕС-БУД" та ОСОБА_3 на виконання Дизайну інтер`єру квартири АДРЕСА_2 .

Однак, зазначені обставини не можуть бути визнані нововиявленими обставинами у справі, оскільки не спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Зокрема, у позовній заяві позивач заявляла вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років, а саме: з вересня 2012 року до 12.07.2018 року, а надані позивачем документи містять інформацію щодо замовлення ОСОБА_4 певних послуг у листопаді 2012 року. Вказана обставина не може вплинути на юридичну переоцінку обставин, здійснену судом у рішення від 12.03.2021 року.

Таким чином, наведені ОСОБА_1 факти не є нововиявленими обставинами у справі та не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд, серед іншого, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 423, 429 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року відмовити, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 13.01.2022 року.

Суддя С. О. Ященко