Справа № 493/620/21
Провадження № 2/493/36/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Сектору державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області та приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олени Миколаївни про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним,

В С Т А Н О В И В:

06.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Сектору державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області та приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним.

Ухвалами від 18.05.2021 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та відкрито провадження по даній цивільній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

07.06.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, відзив на позовну заяву та клопотання про внесення відомостей про представника до системи «Електронний суд».

30.06.2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд клопотання про зупинення провадження у справі за його відсутності, а в разі відмови судом у зазначеному клопотанні, то відкласти розгляд справи на інший час, надавши представнику відповідача можливість надати суду інші процесуальні заяви.

Ухвалою Балтського районного суду від 30.06.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до перегляду Верховним Судом іншої цивільної справи, оскільки висновки суду за результатами її розгляду є вирішальними для даної цивільної справи.

06.09.2021 року від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що постановою Верховного Суду від 30.08.2021 року по справі № 493/1677/17 касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 17.03.2021 року залишена без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Отже підстав для зупинення провадження по даній цивільній справі немає.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 18.10.2021 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

01.11.2021 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про відкладення розгляду справи на 03.11.2021 року у зв`язку із зайнятістю в Малиновському районному суді м. Одеси.

02.11.2021 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою судді від 03.11.2021 року заяву представника відповідача про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції задоволено.

24.11.2021 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про неможливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 24.11.2021 року підготовче провадження по справі закрите та дану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2020 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. на ім`я відповідача ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Зазначене свідоцтво видано на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_2 за життя заповів ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За померлим ОСОБА_3 право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2016 року, який нібито був укладений між позивачем та ОСОБА_3 . Однак, постановою Одеського апеляційного суду від 17.03.2021 року (справа № 493/1677/17) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 був задоволений та вказаний договір купівлі-продажу квартири був визнаний недійсним, а відтак було визнано недійсним і право власності померлого ОСОБА_3 на вказану квартиру. Очевидно, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за заповітом є недійсним як видане на власність, яка незаконно належала померлому ОСОБА_3 , що є підставою для скасування цього свідоцтва. В даному випадку правова підстава (договір купівлі-продажу від 12.11.2016 року) виникнення у спадкодавця ОСОБА_3 прав та обов`язків щодо вказаної вище квартири була визнана в судовому порядку недійсною, що виключає права та обов`язки спадкодавця ОСОБА_3 стосовно зазначеної квартири та можливість спадкування даної квартири.

В зв`язку із вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом недійсним, скасувати реєстрацію права власності померлого ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 на зазначену вище квартиру та відновити реєстрацію права власності на цю квартиру на її ім`я.

Позивач та її представник в судове засідання, призначене на 18.01.2022 року не з`явилися, але від представника позивача надійшла заява на адресу суду, в якій він просить провести судове засідання по даній справі та розглянути справу у відсутності позивача та її представника. На позовних вимогах наполягає та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судові засідання жодного разу не з`явилися, але представник відповідача 18.01.2022 року повторно надав клопотання про відкладення розгляду справи на інший час, повідомивши, що не взмозі прибути до судового засідання у зв`язку із зайнятістю у інших судових процесах, а також відсутністю власного транспортного засобу.

Третя особа - представник сектору державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, в надісланому до суду клопотанні просив розглядати справу без участі представника Балтської міської ради та відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа - приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Рішення винести на розгляд суду.

Враховуючи, що 3 рази було відкладено підготовче судове засідання за клопотанням представника відповідача та 1 раз у зв`язку з неявкою відповідача та його представника і не повідомленням ними про причини своєї неявки, тому судом було вирішено провести судове засідання у їх відсутності з наступних підстав.

В судове засідання 18.01.2022 р. відповідач та його представник знову не з`явилися. Від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути до судового засідання пов`язаною із зайнятістю у інших судових процесах, а також відсутністю власного транспортного засобу.

Затягуванням цивільного процесу є дії або бездіяльність осіб, які беруть участь у справі, що перешкоджають розгляду цивільної справи впродовж розумного строку.

Суд вважає, що внаслідок неодноразового відкладення судових засідань порушуються розумні строки розгляду справи судом, що є одним з основних принципів цивільного судочинства, передбаченим п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідач та його представник мали можливість скористатися передбаченим Законом порядком участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, своїм правом представник відповідача скористався, подавав відповідне клопотання, яке судом було задоволено, але участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції так і не приймав, тому його посилання про неможливість прибути безпосередньо до Балтського районного суду, судом не приймаються.

Суд створив всі необхідні умови сторонам для реалізації їхніх прав, передбачених як національним законодавством так і міжнародними стандартами.

Відкладення розгляду справи першочергово має на меті забезпечення реалізації принципу змагальності та гарантування доступності правосуддя. Проте в той же час занадто тривале відкладення розгляду справи призводить до затягування цивільного процесу і є перешкодою певною мірою й у доступі до суду, що є неприпустимим.

Суд вважає неявку відповідача неповажною, оскільки він належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, що стосується представника відповідача, який надав клопотання про відкладення судового засідання 18.01.2022 року, але доказів належних не надав, а ті які долучені до клопотання стосуються дати судового засідання за 03.11.2021 року, тому суд прийшов до висновку за можливе розглядати справу за їх відсутності на підставі наданих суду документів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Ознайомившись з позовом позивача та відзивом представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 .

12.11.2016 року позивач ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 на вищевказану квартиру являється ОСОБА_2 .

30 жовтня 2020 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчене приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., зареєстроване у реєстрі № 3694, що вбачається з копії спадкової справи № 54/2020, заведеної 14.05.2020 року після смерті ОСОБА_3 та оглянутої в судовому засіданні за клопотанням представника позивача, яка перебуває в матеріалах справи № 493/1677/17.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 березня 2018 року скасовано і прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено і визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 12.11.2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П., згідно якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 30.08.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного суду від 17.03.2021 року без змін.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України).

Установивши, що ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ОСОБА_3 , право власності за яким було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12.11.2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який надалі визнаний недійсним постановою Одеського апеляційного суду від 17.03.2021 року, оскільки ОСОБА_1 погодилася на передачу її єдиної квартири у власність ОСОБА_3 лише за умови її довічного утримання й, укладаючи оспорюваний договір, помилялася щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між нею і ОСОБА_3 , а тому і подальше його відчуження іншим особам, зокрема ОСОБА_2 , також вважається таким, що відбулося із порушенням вимог закону та майнових прав позивача.

Таким чином, відсутнє право на спадщину за заповітом у ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Отже суд, задовільняє вимогу позивача про визнання такого свідоцтва недійсним.

Водночас, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про скасування реєстрації права власності померлого ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 на вказану квартиру, слід відмовити з наступних підстав.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 зазначила, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Підставою для такого висновку був, зокрема, аналіз змісту ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Проте, після формулювання Великою Палатою Верховного Суду висновків у вказаній справі ЗУ від 05.12.2019 року № 340-ІХ, який набрав чинності з 16 січня 2020 року, ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України ( у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону), проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про скасування реєстрації права власності померлого ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 на вказану квартиру не підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про відновлення реєстрації права власності на квартиру, то суд зазначає наступне.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Застосування реституції почергово до усіх правочинів відчуження майна іншим особам у результаті позбавить добросовісного набувача гарантій дотримання його прав, закріплених у ст. 388 ЦК України, що є неприпустимим.

До відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору застосовується віндикація. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову до добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Отже, особа, яка вважає, що порушуються її права як власника, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права.

Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

За правилом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України за подання позовної заяви судовий збір у сумі 908 грн., сплата якого була відстрочена позивачу ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 1301 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Сектору державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області та приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олени Миколаївни про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 жовтня 2020 року, видане ОСОБА_2 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчене приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Оленою Миколаївною, зареєстроване у реєстрі № 3694.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.01.2022 року.

СУДДЯ