ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Суми

Справа №2-1840/10

Номер провадження 22-ц/816/981/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицика Геннадія Олексійовича

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2022 року, постановлену у складі судді Ніколаєнко О.О., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст ухвали складено 16 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі ТОВ «ФК «Позика») звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Заяву мотивовано тим, що 28 липня 2010 року Зарічним районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі № 2-1840/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Діната» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 грудня 2006 року, яким позовні вимоги задоволено. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчі листи № 2-1840/10. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2018 року замінено стягувача у виконавчому провадженні, в саме ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Позика».

Вказує на те, що станом на 08 липня 2022 року виконавчий документ щодо боржника ОСОБА_1 не виконується у зв`язку з завершенням виконавчого провадження № липня 2019 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_1 втрачений при пересиланні від органів ДВС до ТОВ «ФК «Позика».

Посилаючись на вказані обставини, просить видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-1840/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договром про іпотечний кредит № 0 від 22 грудня 2006 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2022 року заяву ТОВ «ФК «Позика» задоволено.

Видано ТОВ «ФК «Позика» дублікат виконавчого листа у справі № 2-1840/10 на виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів за кредитним догоовром № 0 від 22 грудня 2006 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Грицик Г.О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа; витрати за правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції покласти на заявника.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції встановив обставину втрати виконавчого листа без жодного доказу.

Крім того, вважає, що заявником було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На думку скаржника, суд безпідставно послався на постанову Верхового Суду України від 05 жовтня 2016 року в справі № 910/18165/13, в якій зроблено висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Грицика Г.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Позика» про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем дотримано визначені п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України умови для видачі дубліката виконавчого листа: доведено, що виконавчий документ відсутній у стягувача та не перебуває на примусовому виконанні, а також заява про видачу дубліката виконавчого листа подана до закінчення строку пред`явлення його до виконання, тому наявні підстави для задоволення вказаної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з правильним застосуванням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2010 року у цивільній справі № 2-1840/10 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Діната» на користь ПАТ «УкрСиббанк» в особі Центрального регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом № 0 від 22 грудня 2006 року в сумі 310 894 грн 60 коп. (а.с. 103, Т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 березня 2011 року вказане заочне рішення від 28 липня 2010 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Діната» скасовано і провадження у справі в цій частині закрито. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 187, Т.1).

На виконання рішення суду Зарічним районним судом м. Суми 13 серпня 2010 року видано виконавчий лист № 2-1840/10 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 грудня 2006 року в сумі 310 894 грн 60 коп. солідарно (а.с. 198-199, Т. 1).

На підставі заяви стягувача 21 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа (а.с. 10, Т. 2).

Виконавчий лист був втрачений при здійсненні пересилки (а.с.17, Т. 2).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2014 року задоволено заяву представника ПАТ «Укрсиббанк», видано дублікат виконавчого листа № 2-1810/10 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом № 0 від 22 грудня 2006 року в сумі 310 894 грн 60 коп., поновлено АТ «УкрСиббанк» строк пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа № 2-1840/10 (а.с. 90-91, Т. 2).

16 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43723545 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 310 894 грн 60 коп. (а.с. 119, Т. 2).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2017 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Позика», замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 63, Т. 3).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2010 року в даній справі залишено без розгляду (а.с. 104, Т. 3).

Постановою Сумського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2019 року скасовано і справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 159-160, Т. 3).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2010 року у справі № 2-1840/10 в даній справі залишено без задоволення (а.с. 195, Т. 3) .

Постановою Сумського апеляційного суду від 30 січня 2020 року заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2010 року в оскаржуваній частині залишено без змін (а.с. 24-28, Т. 4).

09 липня 2019 року державним виконавцем Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ващенко В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче проваження», а саме виконавчого листа № 2-1840, виданого 28 травня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення боргу в сумі 310 894 грн 60 коп. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика». Крім того, в п. 3 постанови вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 09 липня 2022 року (а.с. 55, Т. 4 на звороті).

Згідно листа Ковпаківського відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16 листопада 2021 року № 115557 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП № 43723545 з виконання виконавчого листа № 2-1840/10 від 28 травня 2014 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика» (правонаступник стягувача) боргу у розмірі 310 894 грн 60 коп. У зв`язку з надходженням на адресу відділу заяви від стягувача про повернення виконавчого документа без виконання вих. № 5976 від 19 травня 2019 року, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», 09 липня 2019 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копію якої разом з виконавчим документом направлено рекомендованим листом стягувачу. На момент подання інформації, повторно виконавчий документ стягувачем до відділу не пред`явлено (а.с. 42, Т. 4).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина 1 ст. 18 ЦПК України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ЦПК не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача або державного виконавця наводити причини втрати виконавчого листа.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ. Натомість відсутність виконавчого документа у відділі ДВС, в якому відкрито виконавче провадження унеможливлює виконання рішення суду та порушує права стягувача.

Як вже зазначалося раніше, відповідно до листа Ковпаківського відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16 листопада 2021 року № 115557 постановою державного виконавця від 09 липня 2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу.

Доказів того, що стягувач отримав виконавчий документ та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу матеріали справи не містять.

Отже, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки він був втрачений.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа, оскільки строк пред`явлення його до виконання уже сплив, слід зазначити наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчих листів № 1806/2-328/11 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, як правильно встановив суд першої інстанції, на час повернення виконавчого документа стягувачу 09 липня 2019 року Закон № 606-XIV втратив чинність у зв`язку з прийняттям Закону № 1404-VIII.

Згідно п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону 1404-VIII).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем 09 липня 2019 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, чим, у відповідності до частин четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого листа № 2-1840/10 до виконання був перерваний. Звернувшись із заявою про видачу дублікату виконавчого листа за допомогою засобів поштового зв`язку 08 липня 2022 року, ТОВ «ФК «Позика» трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів втрати виконавчого листа є безпідставними, з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

Проте, в матеріалах справи відсутні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме про вручення ТОВ «ФК «Позика» постанови про повернення виконавчого документа разом з виконавчим листом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицика Геннадія Олексійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук