ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28945/21

Провадження № 22-ц/4820/1027/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Козак І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/28945/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління ДМС у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року (суддя Заворотна О.Л.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДМС у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав при умисному невиконанні постанови суду від 12.12.2011 у справі №2270/14181/11 посадовими і службовими особами управління за 01 грудня 2021 року з 23.00 год. по 23.59 год.

В обґрунтування позову зазначав, що рішення суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11 залишається невиконаним з вини працівників відповідача, що призвело до далекосяжних негативних наслідків для нього і для авторитету Держави Україна.

Вказує, що неналежне виконання посадовими і службовими особами органів державної влади своїх повноважень призвело до порушення його прав, що свідчить про невиконання державою головного обов`язку перед людиною утверджувати та забезпечувати її права.

Зазначає, що внаслідок невиконання рішення суду були порушені його права, а саме конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади Держави Україна в частині правомірності та добросовісності, право приватної власності на паспортну книжечку, яка є його власністю, оскільки він заплатив за неї гроші і фактично неповернення її позивачу до сього дня є фактом крадіжки, адже документ є рухомою, неподільною, визначеною індивідуальними ознаками неспоживною річчю, тобто майном в розумінні цивільного законодавства, право правомірного очікування на справедливий суд та відшкодування витрат, які були понесені позивачем на відновлення порушених його прав, яке держава України, право на справедливий суд/порушення ст. 6 Конвенції, виконання остаточного рішення, постановленого національним судом, є невід`ємною частиною суду в розумінні ст. 6 Конвенції, право на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Позивач вважає, що оцінений ним розмір моральної шкоди у 132 000 000 000 грн є достатнім покриттям його порушених прав та моральних страждань, тому і просив суд стягнути вказаний розмір моральної шкоди з Держави Україна.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ігнорування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вказує, що правовий конфлікт між сторонами виник з факту невиконання рішення суду у справі №2270/14181/11 в конкретний визначений ним часовий проміжок, що є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ч. 1 ст. 23 ЦК України та ст. 56 Конституції України. Апелянт посилається на неврахування судом першої інстанції те, що правопорушник встановлений рішеннями суду і саме на нього покладається обов`язок доказування факту виконання судового рішення і, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди не є співмірним правопорушенню. Зазначає, що в позові визначений конкретний часовий період, за який він просить відшкодувати моральну шкоду за порушення його прав, а тому суд зобов`язаний був і рішенні послатись на докази, які надав правопорушник. Вважає, що суд зобов`язаний був відновити його порушене право на судовий захист та здійснити ефективний судовий захист шляхом стягнення моральної шкоди з правопорушника. На думку апелянта судом першої інстанції поставлено під сумнів не тільки конституційну норму про обов`язковість виконання рішення суду, ухваленого іменем України, а й унітарність держави Україна.

Учасники справи до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності ОСОБА_1 позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Управління державного казначейства України у м. Хмельницькому та зобов`язано Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію у паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки. В решті позовних вимог відмовлено.

На підставі вказаного вище рішення суду 11 червня 2012 року суд видав виконавчий лист №2270/14181/11, який перебував у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області на виконанні (виконавче провадження №33223826).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області Котом А.М. від 27.06.2012 відкрито виконавче провадження ВП №33223826 з примусового виконання виконавчого листа №2270/14181/11, виданого 11.06.2012.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2012 року замінено боржника у виконавчому проваджені №33223826 - Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Кота А.М. від 28.12.2018 ВП № 33223826 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року, стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 10 510 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно положень частин 1, 3, 4 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на частину 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому, на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа № 641/8857/17).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України не надано належних, достатніх і достовірних доказів того, що саме 01 грудня 2021 року з 23.00 год. по 23.59 год ОСОБА_1 завдано моральної шкоди внаслідок невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року (справа № 2270/14181/11) в розмірі 132 мільярдів гривень.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 складу цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності Держави Україна перед ним за завдані збитки, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повне судове рішення складено 04 липня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай