Справа № 128/2367/21
Провадження № 2/127/4101/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участю представника позивача адвоката Ліскова А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та повідомив, що 30 липня 2019 року за Договором позики відповідач позичив у нього грошові кошти - еквівалент 40 000 доларів США 1 010 000 грн., які зобов`язався повернути до 30 листопада 2019 року; у подальшому, 29 листопада 2019 року, був укладений Додаток № 1 до Договору позики від 30 липня 2019 року, згідно умов якого позичальник зобов`язався повернути позику в строк до 30 липня 2021 року. Станом на момент звернення до суду з позовом відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, повернув лише частину процентів (11200 доларів США, тобто проценти за 7 місяців користування позикою), тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в загальній сумі 1 837 540,01 грн., з яких сума основного боргу складає 1 086 700 грн.; 4% за користування коштами 739 024,00 грн., 20% річних за прострочення грошового зобов`язання 3 573,00 грн., пеня 8 243,01 грн., а також просив покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суді.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лісков А.І. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, а також визнав, що відповідачем було повернуто позивачеві проценти за користування позикою в сумі 11200 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Матюха В.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про його дату, час та місце, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 про розгляд справи у відсутність (а.с. 46), а також відзив на позов від 10.01.2022 року (а.с. 42-43), у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що повернув позивачеві «приблизно 12800 доларів США».

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обгрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідено до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

30 липня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір позики, згідно умов якого (п. 1.1.) відповідач позичив у позивача грошові кошти - еквівалент 40 000 доларів США 1 010 000 грн., які зобов`язався повернути до 30 листопада 2019 року (а.с. 5).

На підтвердження укладення вказаного договору позики та його умов позичальником також було надано розписку від 30 липня 2019 року (а.с. 6).

У подальшому, 29 листопада 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Додаток № 1 до Договору позики від 30 липня 2019 року, згідно умов якого позичальник зобов`язався повернути позику в строк до 30 липня 2021 року (а.с. 7).

Умов повернення боргу, передбачених вищевказаним договором позики, відповідачем ОСОБА_2 не було дотримано, у визначені строки та на день розгляду справи судом борг повернутий не був, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Що стосується посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що ним було частково повернуто позику (у розмірі 12 800 доларів США), то жодних доказів цього ним не було надано до суду. Разом з тим, стороною позивача було визнанно у тексті позовної заяви та у наданих у судовому засіданні поясненнях, що відповідач ОСОБА_2 повернув частину процентів (11200 доларів США, тобто проценти за 7 місяців користування позикою), а тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з п. 2.3. Договору позики розмір повернення позики розраховуються як еквівалент визначеної в п.1.1. цього договору суми доларів США згідно з курсом продажу ПАТ КБ «Приватбанк», що діє на день повернення позики в порядку, передбаченому частиною 2 статті 533 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Курс валюти (українська гривня/долар США) станом на день ухвалення рішення у справі становить 29,25 грн./долар США.

Таким чином, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 30 липня 2019 року у розмірі 1 170 000 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США станом на день ухвалення рішення суду (40 000 доларів США*29,25 грн./долар США), що не є виходом за межі позовних вимог (згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках).

Щодо стягнення процентів за договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з п. 4.1. Договору позики від 30 липня 2019 року за кожен місяць користування грошовими коштами Позичальник зобов`язаний сплачувати Позикодавцю 4% від фактичної суми боргу.

Відповідно до змісту Договору позики від 30 липня 2019 року та Додатку № 1 до Договору позики від 30 липня 2019 року строк дії договору становив з 30 липня 2019 року до 30 липня 2021 року включно, тобто 24 місяці.

Оскільки впродовж вказаного періоду борг за договором позики не повертався (окрім частини процентів), то щомісячний розмір процентів за користування грошовими коштами становив еквівалент 1600 доларів США (40 000 доларів США* 4%), а борг процентів за користування кредитом складає 24*1600 доларів США 11200 доларів США = 27200 доларів США, що еквівалентно 686 800 грн., а не 739 024,00 грн. як це було заявлено позивачем.

Щодо стягнення трьох процентів річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 5.2. Договору позики відповідно до положень статті шістсот двадцять п`ятої Цивільного кодексу проценти за прострочення грошового зобов`язання передбаченів у розмірі двадцять процентів річних.

Таким чином, Договором позики встановлений розмір процентів, який є більшим, ніж три проценти річних, передбачені ст. 625 ЦК України, а саме 20 процентів річних.

Відповідно до п. 1.1. Договору позики, розмірі позики становить 1 010 000 грн.

Отже, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 320,55 грн. проценти відповідно до ст. 625 ЦК України (1 010 000 грн. * 20% * 6 днів/365 днів), а не 3 573,00 грн. як це було заявлено позивачем.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно з п. 5.2. Договору позики за прострочення строку повернення позики, обумовленого у п.п. 2.1. Договору, Позичальник сплачує на користь Позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України гривні; у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.

Згідно з п. 1.1. Договору позики розмірі позики становить 1 010 000 грн.

У спірний період облікова ставка НБУ становила 8% річних.

Отже, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 099,18 грн. пеня (1 010 000 грн. * 2 * 8% * 7 днів/365 днів), а не 8 243,01 грн. як це було заявлено позивачем.

Таким чином, суд доходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 30 липня 2019 року у розмірі 1 170 000 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США станом на день ухвалення рішення суду, 686 800 грн. проценти за користування кредитом, 3 320,55 грн. проценти відповідно до ст. 625 ЦК України, 3 099,18 грн. пеня, тобто про часткове задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 350 грн. судового збору.

Керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, на підставі ст. 525-527, 530, 549, 610, 612, 625, 1046-1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 30 липня 2019 року у розмірі 1 170 000 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США станом на день ухвалення рішення суду, 686 800 грн. проценти за користування кредитом, 3 320,55 грн. проценти відповідно до ст. 625 ЦК України, 3 099,18 грн. пеня.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 350 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 )

Повне рішення суду складене 30.05.2022 року.

Суддя