справа № 361/5749/20
провадження № 2/361/364/22
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ Фарби України про стягнення збитків, інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ Фарби України (далі ТОВ ВКФ Фарби України) суму сплаченого авансового платежу в розмірі 937165 грн. 50 коп., кошти за нотаріальне оформлення попереднього договору в розмірі 10862 грн., інфляційні втрати в розмірі 110431 грн. 49 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 66361 грн. 92 коп.

В обґрунтування позову зазначала, що 10 травня 2017 року між нею і ТОВ ВКФ Фарби України був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І., зареєстрований в реєстрі за № 1032. За умовами цього договору ТОВ ВКФ Фарби України зобов`язувалося в строк до 30 квітня 2018 року укласти з нею основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 966150 грн., а вона зобов`язалася сплатити ТОВ ВКФ Фарби України забезпечувальну суму в розмірі 97 % від ціни основного договору купівлі-продажу в розмірі 937165 грн. 50 коп. Дана сума грошових коштів повинна бути зарахована до платежів за основним договором у момент укладення основного договору. Остаточний розрахунок при цьому мав відбутися у день укладення основного договору, але не пізніше 30 квітня 2018 року. У вказаному договорі вони також встановили, що основний договір укладається протягом п`яти календарних днів після отримання нею відповідного повідомлення від ТОВ ВКФ Фарби України про отримання правовстановлюючих документів на квартиру та надання органами державної реєстрації нерухомого майна документів, що є необхідним для належного укладення та оформлення основного договору. За оформлення цього попереднього договору від 10 травня 2017 року нею сплачено за послуги нотаріуса грошові кошти в розмірі 10862 грн. Посилалася на те, що взяті на себе зобов`язання за вказаним попереднім договором вона виконала належним чином, сплативши ТОВ ВКФ Фарби України 97 % забезпечувальної суми від ціни основного договору в розмірі 937165 грн. 50 коп. Залишок коштів у розмірі 3 % суми від ціни основного договору, що становить 28984 грн. 50 коп., вона мала сплатити у день, визначений ТОВ ВКФ Фарби України у повідомленні про дату укладення ними основного договору. Довідкою від 02 серпня 2017 року відповідач ТОВ ВКФ Фарби України підтвердило отримання ним та зарахування 937165 грн. 50 коп. на виконання умов попереднього договору 97 % вартості об`єкта майбутнього договору купівлі-продажу квартири.

Всупереч умовам попереднього договору ТОВ ВКФ Фарби України від виконання взятих на себе зобов`язань ухилилося, повідомлення про укладення основного договору їй не надіслало, станом на 30 квітня 2018 року правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 не оформило.

Вказувала на те, що оскільки основний договір купівлі-продажу вказаної вище квартири між нею і ТОВ ВКФ Фарби України не було укладено з вини останнього, а дія попереднього договору від 10 травня 2017 року припинилася з 30 квітня 2018 року, ТОВ ВКФ Фарби України отримані від неї грошові кошти за попереднім договором добровільно не повернуло, тому вважає, що з ТОВ ВКФ Фарби України є необхідним стягнути грошові кошти, сплачені нею за попереднім договором у розмірі 937165 грн. 50 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 66361 грн. 92 коп., інфляційні втрати в розмірі 110431 грн. 49 коп. та сплачені нею кошти за послуги нотаріуса при оформленні попереднього договору в розмірі 10862 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Позняк О.М. у суді позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ ВКФ Фарби України Поліщук В.В. у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов, у якому посилався на те, що саме з вини ОСОБА_1 не був укладений основний договір, оскільки п. 4.2 попереднього договорусторони погодили, що основний договір може бути укладений виключно у разі сплати ОСОБА_1 повної суми грошових коштів, передбаченої підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 розділу 2 цього договору, а оскільки остання даних умов договору не виконала, повну суму грошових коштів не сплатила, тому саме з її вини й не був укладений основний договір. Вважає, що позовні вимоги про повернення їй грошових коштів у розмірі 937165 грн. 50 коп., стягнення трьох проценти річних від простроченої суми, інфляційних втрат та сплачених за послуги нотаріуса коштів при оформленні попереднього договору є безпідставними, оскільки попередній договір є припиненим, тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 10 травня 2017 року між відповідачем ТОВ ВКФ Фарби України (далі Сторона 1) та ОСОБА_1 (далі Сторона 2) був укладений попередній договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І., зареєстрований в реєстрі за № 1032.

За змістом розділу 1 цього попереднього договору сторони зобов`язалися в строки, встановлені даним попереднім договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (далі основний договір) відповідно до якого Сторона 1 (в основному договорі Продавець) зобов`язується передати окрему квартиру з наступними характеристиками: поверх 22, тип квартири АДРЕСА_2 , номер квартири АДРЕСА_3 , кількість кімнат 2, загальна площа 64,41 м2, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 (далі Об`єкт), а Сторона 2 (в основному договорі Покупець) зобов`язується прийняти дану квартиру та належним чином оплатити її вартість в обсязі згідно із розділом 2 попереднього договору.

У п. 1.2 цього попереднього договору сторони зобов`язалися укласти Основний договір у строк до 30 квітня 2018 року та встановили, що основний договір укладається протягом п`яти календарних днів з моменту отримання ОСОБА_1 (Стороною 2) відповідного повідомлення від ТОВ ВКФ Фарби України (Сторони 1). У будь-якому випадку ТОВ ВКФ Фарби України повинно направити ОСОБА_1 вказане вище повідомлення протягом 5 робочих днів після отримання ТОВ ВКФ Фарби України правовстановлюючих документів на Об`єкт та надання органами державної реєстрації нерухомого майна документів, що є необхідними для належного укладення та оформлення основного договору.

Згідно із умовами п. п. 2.1, 2.3 попереднього договору сторони встановили, що при укладенні основного договору 100 % ціна Об`єкта (сума основного договору) буде, разом із ПДВ, складати 966150 грн. Сторони встановили, що виконання зобов`язання щодо укладання та виконання основного договору, яке встановлене п. 1.1 розділу 1 попереднього договору, повинне бути забезпечене. Для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з цим попереднім договором щодо укладення та виконання основного договору та забезпечення виконання таких зобов`язань Сторона 2 сплачує Стороні 1 суму грошових коштів у наступних розмірах, порядку та умовах:

Сторона 2 зобов`язується сплатити забезпечувальну суму Стороні 1, що складає 97 % 937165 грн. 50 коп., кошти: 700000 грн. (в тому числі ПДВ) в строк до 18 травня 2017 року; 237165 грн. 50 коп. (в тому числі ПДВ) у строк до 31 вересня 2017 року; та 3 %, що становить 28984 грн. 50 коп., буде повністю сплачена Стороною 2 Стороні 1 у день укладення основного договору (підпункт 2.3.1). Вказана сума коштів буде, після її належної сплати Стороною 2 за даним договором, зарахована до платежів за основним договором у момент укладення такого основного договору.

У п. 4.2 попереднього договору сторони погодили, що основний договір може бути укладений виключно у разі сплати Стороною 2 повної суми коштів, що передбачена підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 розділу 2 цього попереднього договору на банківський рахунок Сторони 1 у належному порядку.

Згідно із п. 4.3 цього договору всі витрати, пов`язані з оформленням попереднього договору і основного договору та реєстрацією за Стороною 2 права власності на Об`єкт, передбачені нормативно-правовими актами, покладаються на Сторону 2.

Позивач ОСОБА_1 на виконання умов укладеного 10 травня 2017 року сторонами попереднього договору сплатила відповідачу ТОВ ВКФ Фарби України грошові кошти в розмірі 937165 грн. 50 коп., здійснивши через банківську установу платежі в загальному розмірі 937165 грн. 50 коп. на рахунок ТОВ ВКФ Фарби України, що підтверджується платіжними дорученнями АТ Укрсиббанк? від 17 травня 2017 року на суму 190000 грн., від 18 травня 2017 року на суму 60000 грн., на суму 150000 грн. і на суму 300000 грн., від 26 липня 2017 року на суму 237165 грн. 50 коп., а також сплатила за вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення вказаного договору грошові кошти в розмірі 10862 грн., що підтверджується довідкою від 10 травня 2017 року, виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І.

02 серпня 2017 року ТОВ ВКФ Фарби України надало ОСОБА_1 довідку про 97 % фінансування згідно із попереднім договором, зареєстровану в реєстрі за № 1032 від 10 травня 2017 року, підтвердило отримання від ОСОБА_1 та зарахування грошових коштів у розмірі 937165 грн. 50 коп. на виконання умов попереднього договору, що складає 97 % вартості майнових прав на Об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 зобов`язання за укладеним 10 травня 2017 року між нею і відповідачем ТОВ ВКФ Фарби України попереднім договором, виконала належним чином та в повному обсязі.

У ч. 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом або договором матеріально-правові заходи, спрямовані на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України).

У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 635 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Проаналізувавши умови укладеного 10 травня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ ВКФ Фарби України попереднього договору, суд вважає, що сторонами було погоджено строк укладення основного договору до 30 квітня 2018 року та погоджено умови, за яких він буде укладений, а саме: сторони зобов`язувалися вчинити певні дії позивач ОСОБА_1 сплатити 97 % вартості майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 937165 грн. 50 коп., що нею і було виконано, а відповідач ТОВ ВКФ Фарби України здійснити реєстрацію права власності на вказану квартиру та здійснити направлення позивачу ОСОБА_1 відповідного повідомлення про укладення основного договору протягом 5 робочих днів після отримання ним правовстановлюючих документів на вказану квартиру та надання органами державної реєстрації нерухомого майна документів, що є необхідними для належного укладення та оформлення основного договору.

Всупереч погодженим між сторонами умовам попереднього договору, саме відповідачем ТОВ ВКФ Фарби України не виконано його умови, а саме п. 1.2 цього договору, оскільки на виконання його умов відповідне повідомлення про укладення основного договору відповідач ТОВ ВКФ Фарби України позивачу ОСОБА_1 не направило, всупереч погодженим умовам договору відсутнє й направлення повідомлення про отримання ТОВ ВКФ Фарби України правовстановлюючих документів на квартиру, яка є Об`єктом цього договору.

Судом встановлено, що станом на 30 квітня 2018 року відповідач ТОВ ВКФ Фарби України реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом попереднього договору, не здійснило, що є необхідними для належного укладення та оформлення основного договору, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 218679723 від 01 серпня 2020 року.

Доводи відповідача ТОВ ВКФ Фарби України про те, що оскільки позивач ОСОБА_1 не виконала вимог пункту п. 4.2 попереднього договору та не сплатила повної суми грошових коштів у розмірі 3 % від вартості квартири, що становить 28984 грн. 50 коп., що передбачено підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 розділу 2 цього попереднього договору на банківський рахунок у належному порядку, тому основний договір не був укладений саме з цієї причини, суд до уваги не приймає, оскільки лише після направлення відповідачем ТОВ ВКФ Фарби України позивачу ОСОБА_1 повідомлення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 до укладення основного договору, на останню покладено зобов`язання умовами попереднього договору, а саме п. 2.3, сплатити останній платіж у розмірі 3 % від вартості квартири, що становить 28984 грн. 50 коп. у день укладення сторонами основного договору (підпункт 2.3.1).

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що ТОВ ВКФ Фарби України, не виконавши умови попереднього договору від 10 травня 2017 року в період його дії, ухилилося від укладення основного договору, не виконало п. 1.2 цього договору, що унеможливило для позивача ОСОБА_1 визначити день укладання основного договору та здійснити в цей день останній платіж за попереднім договором у розмірі 3 % від вартості квартири, що становить 28984 грн. 50 коп.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Суд встановив, що основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ ВКФ Фарби України, всупереч умовам попереднього договору, укладений не був, а дія попереднього договору, укладеного сторонами 10 травня 2017 року, припинилася 30 квітня 2018 року, у строк для укладення основного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У ч. 1 ст. 548 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, а оскільки предметом попереднього договору є зобов`язання сторін у майбутньому укласти основний договір, то укладення такого договору не тягне за собою виникнення основного зобов`язання, виконання якого може бути забезпечено у відповідності до положень глави 49 ЦК України, тому внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання, може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума в розмірі 937165 грн. 50 коп. є авансом, який ТОВ ВКФ Фарби України добровільно ОСОБА_1 не повернуло, та враховуючи, що чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору, вказана вище сума авансу підлягає поверненню відповідачем ТОВ ВКФ Фарби України позивачу ОСОБА_1 .

Також суд погоджується з доводами сторони позивача в частині віднесення суми витрат, які понесла ОСОБА_1 у зв`язку з нотаріальним оформленням попереднього договору, до збитків, які підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України в розмірі 10862 грн., покладеного умовами попереднього договору саме на неї.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ТОВ ВКФ Фарби України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження виконання ним умов попереднього договору, матеріали справи не містять доказів направлення ним повідомлення про отримання правовстановлюючих документів на квартиру позивачу ОСОБА_1 та визначення дати, місця та часу для укладення сторонами основного договору, також не надано суду і доказів на підтвердження того, що ним була подана заява про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 64,41 м2 у період до 30 квітня 2018 року, доказів, що в період дії попереднього договору він здійснював передбачені законодавством дії щодо реєстрації права власності на вказану квартиру та направляв будь-які повідомлення позивачу стосовно реєстрації права власності на дану квартиру, яка мала стати предметом основного договору купівлі-продажу квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що відповідач ТОВ ВКФ Фарби України обов`язок повернути аванс у розмірі 937165 грн. 50 коп. позивачу ОСОБА_1 не виконало, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ТОВ ВКФ Фарби України на користь позивача ОСОБА_1 загальної суми понесених нею витрат у розмірі 948027 грн. 50 коп. (аванс + плата нотаріусу) із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши наданий суду стороною позивача розрахунок обчислення індексу інфляції з травня 2018 року по червень 2020 року (позивач зазначив, що не робив розрахунок за липень 2020 року внаслідок не оприлюднення на час подачі позову відповідного індексу інфляції) та 3 % річних за період прострочення 28 місяців від суми 948027 грн. 50 коп., суд вважає його належним і допустимим доказом у справі, а тому з відповідача ТОВ ВКФ Фарби України на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню інфляційні витрати в розмір 110431 грн. 49 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 66361 грн 92 коп.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що своїх зобов`язань за попереднім договором від 10 травня 2017 року ТОВ ВКФ Фарби України належним чином не виконало, від укладення основного договору ухилилося, сплачений позивачем ОСОБА_1 аванс у розмірі 937165 грн. 50 коп. за цим договором добровільно їй не повернуло, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів.

Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ ВКФ Фарби України на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 10510 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 81, 89, 141, 223, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ Фарби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого авансового платежу в розмірі 937165 (дев`ятсот тридцять сім тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 50 коп., послуг за нотаріальне оформлення попереднього договору в розмірі 10862 (десять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн., інфляційні втрати в розмірі 110431 (сто десять тисяч чотириста тридцять одна) грн. 49 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 66361 (шістдесят шість тисяч триста шістдесят одна) грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн., всього у загальному розмірі 1135330 (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч триста тридцять) грн. 91 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.