печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.,

справа № 757/11767/22-ц

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриваттБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача,

представник позивача ОСОБА_3.

представник відповідача Гордієнко В.А.

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку в розмірі 39 775,00 гри. та зобов`язання списати всі відсотки за користування кредитними коштами, нараховані на суму безпідставно списаних коштів - 39 775,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послалась на те, що в АТ КБ «Приватбанк» позивач має відкритий картковий рахунок (картка НОМЕР_1 ). 02 листопада 2021 року з 00 години 20 хвилин по 00 години 58 хвилин з карткового рахунку позивача були безпідставно списані кошти на загальну суму 39 775,00 грн. шляхом проведення переказів через систему LiqРау. Відразу після виявлення даного факту позивач повідомила по телефону АТ КБ «Приватбанк», що вона даних платежів не здійснювала. 03 листопада 2021 року було подано письмову заяву АТ КБ «Приватбанк» (вхідний № НОМЕР_2 від 03.11.2021 р.) з проханням розібратися з даним списанням. 04 листопада 2021 року до АТ КБ «Приватбанк» було подано заяву про відшкодування безпідставно списаних коштів (звернення № 1-40). Також 04 листопада 2021 року позивач звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України щодо шахрайських дій по списанню коштів з банківського рахунку. 18 лютого 2022 року позивач отримала відповідь від АТ КБ «Приватбанк» (лист від 17-02-2022 р. №20.1.0.0.0/7- 220214/34217) про відмову у задоволенні заяви про повернення коштів, оскільки переказ коштів з картки можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону позивача та іншої особистої інформації. Однак цьому не надано жодних підтверджуючих документів.

Ухвалою від 03 червня 2022 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі на 11.08.2022 (а.с. 24).

11 серпня 2022 року представником відповідача Гордієнко В.А. подано відзив на позов (а.с. 39-66), відповідно до якого 24.02.2011 року між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг. Даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором та поєднує в собі умови договору про відкриття та обслуговування рахунку та кредитування рахунку. Таким чином, подавши 24.02.2011 року анкету-заяву та пройшовши ідентифікацію, позивач отримала можливість користуватись усіма послугами, які надає АТ КБ «ПриватБанк». У подальшому 11.02.2020 року позивачем було подано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. На виконання даного договору АТ КБ «ПриватБанк» було видано, а позивачем отримано кредитну карту № НОМЕР_1 . Враховуючи те, що позивач вимагає повернути їй особисті кошти, представник відповідача звертає увагу на Виписку за договором № б/н за період 01.11.2021 - 26.07.2022 по рахунку ОСОБА_1 (надалі - Виписка), а саме на рядки з оспорюваними позивачем операціями, з якої чітко вбачається, що на момент здійснення першої операції переказу через «LiqРау» з карти на карту від 01-11-2021 ID платежу НОМЕР_3 в розмірі - 5 912,50 грн. на рахунку позивача вже було -16 717,90 грн. (- 22 630,40 (Залишок після операції) - (- 5 912,50 (Сума у валюті операції)) = -16 717,90). При цьому після кожного переказу сума у колонці «Залишок після операції» збільшувалась і після останнього переказу дорівнювала - 56 492,90 грн. А отже знак « - » перед сумою у колонці «Залишок після операції», означає, що дані кошти є саме кредитними, а не особистими коштами позивача. Тому вимога позивача, фактично повторно стягнути кошти з АТ КБ «ПриватБанк», які були отримані в кредит, не може бути задоволена. Також, враховуючи те, що позивач вимагає не нараховувати їй відсотки за період з 02.11.2021 року і по сьогодні, представник відповідача звертає увагу на Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11.02.2020 року, а саме на п. 1.3 відповідної заяви, де передбачено, що Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача

- Процентна ставка, відсотків річних: 42.0 % - для карт Універсальна Gold

- Тип процентної ставки: фіксована

У п. 6 «Реквізити Сторін та підпис Клієнта: Реквізити: вищезазначеної Заяви міститься особистий підпис ОСОБА_1 та дата 11.02.2020 року. Таким чином вимога позивача списати всі відсотки за користування кредитними коштами не може бути задоволена. Також, звертає увагу на те, що для проведення відповідних фінансових операцій було використано фінансовий номер позивача, правильно введено всі нанесені на картці дані (номер картки, термін дії та CVV2), з правильним введенням логіну та паролю доступу до системи дистанційного обслуговування Приват24, ПІН-кодів до карток, підтверджуючих паролів та іншої конфіденційної інформації. Всі платежі підписані SmartID. Представник відповідача також зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів її звернення за номером 3700 (або НОМЕР_4 ), при цьому перше звернення до АТ КБ «ПриватБанк» датоване 03.11.2021 року, тобто більше ніж через 24 години після відповідної операції, а також, вказане звернення містить лише вимогу «розібратись зі списанням коштів у відповідних сумах», що фактично не є ані повідомленням про те, що дані перекази робились не позивачем, ані повідомленням про втрату картки/фінансового номеру, ані вимоги позивача заблокувати її рахунки. Також, зазначає, що подання заяви про вчинення кримінального правопорушення не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки під час розгляду цивільних справ можуть бути використані лише дані та докази, встановлені судом під час розгляду кримінальних справ та зазначені в рішеннях або ухвалах, які набрали законної сили.

16 серпня 2022 року представником позивача ОСОБА_3 подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідно до ЦК України та Закону України «Про платіжні системи та перекази грошей в Україні» в банку є прямий обов`язок в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта, а тому просить суд задовольнити позов (а.с. 67-73).

24 жовтня 2022 року в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання, про намір усунути недоліки позовної заяви та зміни позовних вимог (а.с. 74-75).

09 листопада 2022 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 79-83), яка прийнята судом до розгляду та в якій просить суд:

1) Визнати безпідставною заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «КБ «ПриватБанк» в розмірі 39 775,00 грн., яка виникла на кредитній картці № НОМЕР_1 .

2) Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» списати заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 39 775,00 грн. по кредитній картці № НОМЕР_1 .

3) Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» списати відсотки за користування кредитними коштами безпідставного боргу на суму 39 775,00 грн. по кредитній картці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

4) Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 вимоги та підстави, викладені в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Гордієнко В.А. в судовому засіданні заперечила проти позову, просила суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 24.02.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання банківських послуг, який є змішаним договором та поєднує в собі умови договору про відкриття та обслуговування рахунку та кредитування рахунку.

24.02.2011 року позивачем було подано анкету-заяву та пройшовши ідентифікацію нею було отримано можливість користуватись усіма послугами, які надає АТ КБ «ПриватБанк».

В подальшому 11.02.2020 року позивачем було подано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

На виконання даного договору АТ КБ «ПриватБанк» було видано, а позивачем отримано кредитну карту № НОМЕР_1 .

02 листопада 2021 року з 00 години 20 хвилин по 00 години 58 хвилин з карткового рахунку позивача були списані кошти на загальну суму 39 775,00 грн. шляхом проведення переказів через систему LiqРау.

Після виявлення даного факту позивач повідомила по телефону АТ КБ «Приватбанк», що вона даних платежів не здійснювала.

03 листопада 2021 року було подано письмову заяву АТ КБ «Приватбанк» (вхідний № 1705-ВБ від 03.11.2021 р.) з проханням розібратися з даним списанням.

04 листопада 2021 року до АТ КБ «Приватбанк» було подано заяву про відшкодування безпідставно списаних коштів (звернення № 1-40).

04 листопада 2021 року позивач звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України щодо шахрайських дій по списанню коштів з банківського рахунку.

18 лютого 2022 року позивач отримала відповідь від АТ КБ «Приватбанк» (листвід 17-02-2022 р. №20.1.0.0.0/7- 220214/34217), в якій повідомляється про відмову в заяві про повернення коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно з ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 1073 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв`язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк.

Якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Згідно з п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Так, згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.

Статтею 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем.

У рішеннях Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц (ЄДРСРУ № 71807586), 01.02.2018 року у справі № 758/7327/14-ц (ЄДРСРУ № 72044195)та від 12.02. 2018 року у справі № 592/2386/16-ц (ЄДРСРУ № 72199299) досліджувалися питання щодо стягнення з банківської установи на користь споживача (позивача)безпідставно списаних коштів з карткового рахунку.

У вказаних рішеннях Верховний суд вказував на те, що задовольняючи позов споживача суд має враховувати положення статей 1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пункту 9 розділу IV Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, та діяти на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15: «...не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності позичальника».

Крім того, згідно з положеннями частини другої статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. А отже, саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів факту та обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Натомість позивач вчинила всі необхідні дії, які входять в коло обов`язків клієнта банку при виникненні ситуації з безпідставно списаними коштами з його рахунку, а саме на наступний день після списання коштів та приїзду на територію України (3 листопада 2021 року) та в подальшому письмово повідомила банк про незаконність такого списання.

У зв`язку з цим і відсутні підстави для покладення цивільно-правової відповідальності на позивача.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір» судовий збір за вимоги немайнового характеру (визнання дій неправомірними) у розмірі 992 грн. 40 коп. та у розмірі 992 грн. 40 коп. за вимоги майнового характеру, що разом становить 1 984 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 610-612, 1066, 1068, 1071, 1073, 1092 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 2, 4, 12, 13, 174, 178, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача- задовольнити.

Визнати безпідставною заборгованість ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 39 775,00 грн., яка виникла на кредитній картці № НОМЕР_1 .

Зобов`язати Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» списати заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 39 775,00 грн. по кредитній картці № НОМЕР_1 .

Зобов`язати Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» списати відсотки за користування кредитними коштами безпідставного боргу на суму 39 775,00 грн. по кредитній картці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5

відповідач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д,

Суддя О.В. Батрин