Справа № 298/967/22
Номер провадження 2-о/298/32/22
УХВАЛА

27 липня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Тарасевич П.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в порядку ст.257-1 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду 22 липня 2022 року надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в порядку ст.257-1 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначеної норми особа, яка звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, повинна дотриматися встановленого цивільним процесуальним кодексом порядку, в тому числі щодо форми, змісту позовної заяви, сплати судового збору, тощо.

Заяви в справах окремого провадження мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, що передбачені положеннями ЦПК України.

У відповідності до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим Цивільно-процесуальним кодексом України, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Ознайомившись із змістом заяви ОСОБА_1 додані до неї додатки, вважаю, що така підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Вимоги до позовної заяви встановлені ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити відомості: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.6 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно з ч.4 та ч.5 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім того, відповідно до ст.318 ЦПК України, у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У відповідності до ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином заявнику необхідно зазначити в заяві про встановлення факту смерті в якості заінтересованої особи відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану.

Проаналізувавши матеріали заяви, така заява не відповідає вимогам статей 175,177 ЦПК України.

Зокрема, у заяві в частині відомостей про найменування учасників справи не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України заявника ОСОБА_1 ; у заяві відсутнє підтвердження заявника ОСОБА_1 про те, що на час звернення до суду нею не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав; відсутня вказівка щодо вжиття заходів досудового врегулювання зазначеного питання, якщо такі проводилися.

В частині дотримання заявником вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, вважаю за необхідне зазначити, що за пред`явлення даної заяви до суду заявник ОСОБА_1 судовий збір не сплатила.

Судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів (заявників), а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення,поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її матері слідує, що така подана у зв`язку з необхідністю подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та одержання відповідного документу - свідоцтва про смерть, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відомостей про те, що заявник ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою на підконтрольній Україні території у матеріалах справи не міститься.

Зважаючи на те, що заявниця ОСОБА_1 не подала доказів того, що вона являється вимушеним переселенцем з тимчасово окупованої території України чи доказів інших наслідків, спричинених тимчасовою окупацією, на які є покликання у пункті 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у суду відсутні підстави вважати, що заявник звільнений від сплати судового збору згідно зазначеної ним норми Закону України «Про судовий збір».

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання заяви у справах окремого провадження фізичною особою позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481 грн.

Відтак, сума судового збору, що підлягає до сплати при зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту становить 496, 20 грн.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п.1 ст.6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v.Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Додатково суд звертає увагу, що заявник ОСОБА_1 просить встановити факт смерті в порядку ст.257-1 ЦПК України, однак у чинному ЦПК України особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України врегульовані статтею 317 ЦПК України.

При цьому, у відповідності до вимог ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Додатково суд звертає увагу, що положеннями ч.1 ст.317 ЦПК України прямо передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. В той же час норми вказаної статті, які визначають підсудність заяв про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, не містять посилання на можливість їх подання до будь-якого суду незалежно від місця проживання заявника.

За таких обставин, аналізуючи положення частини 1 ст.316 ЦПК України, а також положення першого та другого абзаців частини 1 ст.317 ЦПК України в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до суду за межами такої території України за місцем проживання заявника.

Аналогічне тлумачення вказаних норм надано в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII Про внесення змін до цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України».

Так, у вказаному листі судом касаційної інстанції зазначено, що відповідно до абзацу 1 частини першої ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Водночас за змістом абзацу 2 частини першої цієї статті заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території.

При цьому зміст відповідних положень ст.257-1 ЦПК України в редакції, що діяла станом на час видання вказаного вище інформаційного листа, є ідентичним змісту положень ст.317 чинної редакції ЦПК України, яка визначає підсудність справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Таке ж тлумачення міститься в інформаційному листі Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 22.04.2021р. вих. № 985/0/208-21 щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті особи, на відміну від заяви про встановлення факту народження особи, може бути подана виключно за місцем проживання заявника за межами тимчасово окупованої території України, а не до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Крім цього, заявником не долучено документів, які свідчать про наявність родинних відносин з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Однак, заявниця ОСОБА_1 всупереч положень ст.ст.13, 81 ЦПК України в заяві про встановлення факту не зазначила місце свого проживання на не окупованій території України та не додала до заяви доказів на підтвердження свого місця проживання/перебування на території в межах територіальної підсудності Великоберезнянського районного суду Закарпатської області, що відповідно позбавляє суд можливості перевірити правильність визначення підсудності даного позову саме Великоберезнянському районному суду Закарпатської області, та вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, вказана заява підлягає залишенню без руху, а заявнику ОСОБА_1 необхідно надати строк для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.175,177,185,316,317,318 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в порядку ст.257-1 ЦПК України залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви - десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Тарасевич П.П.