Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяви відповідача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід судді Кошеля Б.І. від розгляду цивільної справи №357/15166/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа: В.о. Голови Правління Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» Єрмаков Сергій Олександрович про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить скасувати наказ АТ «Державний експортно-імпортний банк України» №1968-к від 12.11.2021 року «Про звільнення» та поновити його на посаді начальника управління внутрішньої безпеки, цивільного захисту та охорони Департаменту банківської безпеки АТ «Державний експортно-імпортний Банк України»; стягнути з АТ «Державний експортно-імпортний Банк України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.11.2021 року по день прийняття судового рішення; стягнути з АТ «Державний експортно-імпортний Банк України» на його користь 200 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки, цивільного захисту та охорони Департаменту банківської безпеки АТ «Державний експортно-імпортний Банк України» та присудження виплати заробітної плати за один місяць; стягнути на його користь понесені судові витрати.

12.08.2022 року канцелярією суду зареєстрована заява відповідача АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід судді Кошель Б.І. В заяві відповідач посилається на те, що існують обставини, які викликають сумнів у його упередженості та об`єктивності, що є підставою для відводу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Зазначає, що головуючий продовжив розгляд справи незважаючи на те, що відповідач оскаржив до апеляційного суду ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви Банку, що, на його думку, перешкоджає розгляду первісного позову. Крім того, відповідач вбачає різне ставлення судді до сторін по справі та вважає, що суддя надає переваги доводам одного з учасників справи на противагу доводам інших учасників справи. А тому, вважає, що суддя Кошель Б.І. не може брати участь у розгляді даної справи та підлягає відводу.

18 серпня 2022 року канцелярією суду зареєстрована заява відповідача АТ «Державний експортно-імпортний банк України», подана через офіційну електронну пошту суду, про відвід головуючого судді Кошель Б.І., яка мотивована тим, що ухвалою суду від 10 серпня 2022 року зупинено провадження у даній справі, оскільки 09 серпня 2022 року матеріали цієї справи були витребувані Київським апеляційним судом для розгляду апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду про відмову у прийнятті зустрічного позову АТ «Укрексімбанк», натомість суддя Кошель Б.І. не передав вчасно матеріали цивільної справи №357/15166/21 до канцелярії суду для її направлення до Київського апеляційного суду на виконання вимог ухвали від 09.08.2022 року, чим порушено ч.1 ст. 18 ЦПК України. Вважає, що суддя навмисно ігнорує вимоги ч.2 ст. 2 ЦПК України щодо необхідності сприяння своєчасному розгляду справи, що, на думку відповідача, свідчить про упередженість судді по відношенню до АТ «Укрексімбанк». Крім того, не зважаючи на зупинення провадження у справі, головуючий не зняв з графіку розкладу слухання справ судове засідання у цій справі, призначене на 18 серпня 2022 року. А тому, вважає, що суддя Кошель Б.І. не може брати участь у розгляді даної справи та підлягає відводу.

23 серпня 2022 року канцелярією суду зареєстрована заява відповідача АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід судді Кошель Б.І., яка за своїм змістом аналогічна попередній заяві АТ «Укрексімбанк» про відвід судді.

Оглянувши подану заяву суд вказує на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За умовами ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суд зазначає наступне:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції (995 004) повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 28 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 року по справі «Газета «Україна-центр» проти України (заява №16695/04).

З огляду на вищевикладене, об`єктивний критерій вимагає щоб особа, яка подала заяву про відвід судді, довела на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заяви про відвід є необгрунтованими, оскільки не містить посилання на дії вчинені безпосередньо суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженості при розгляді даної справи, що є підставами для відводу, визначеними ст.36 ЦПК України.

Прийняття суддею відповідних процесуальних документів та вчинення інших процесуальних дій під час розгляду справи не є підставою для відводу судді та не можуть оціночно визначатись як сумніви у його об`єктивності та упередженості при розгляді цивільної справи, а можуть бути вирішенні у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

Тому, дійшовши висновку, що заяви відповідача про відвід головуючому судді є необгрунтованими вони, відповідно до вимог ст.40 ЦПК України, підлягають вирішенню іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі, а вирішення питання про відвід головуючого судді Кошеля Б.І. передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40, п.11 ч.1 ст. 253, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати подані заяви відповідача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід судді Кошеля Б.І. від розгляду цивільної справи №357/15166/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа: В.о. Голови Правління Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» Єрмаков Сергій Олександрович про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, - необґрунтованими.

В порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України, заяви відповідача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід судді Кошеля Б.І. від розгляду цивільної справи №357/15166/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа: В.о. Голови Правління Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» Єрмаков Сергій Олександрович про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - передати до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для подальшого авторозподілу.

Провадження у справі зупинити до вирішення по суті клопотання про відвід головуючому судді Кошель Б.І.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяБ. І. Кошель