ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/502/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"30" травня 2022 р. смт. Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Соловйов І.М., розглянувши матеріали заяви

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Дніпровська міська рада

про встановлення факту родинних відносин,

Встановив:

25.05.2022 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровська міська рада про встановлення факту родинних відносин.

У заяві ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла племінниця його рідної бабусі по лінії батька - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, у зв`язку із чим він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. 13.05.2022 ОСОБА_1 отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано доказів на підтвердження родинних відносин.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду із зазначеною заявою та просить суд встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_2 є його двоюрідною тіткою.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає за необхідне відмовити у відкритті окремого провадження, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно з частиною першою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, подає до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Статтею 338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Отже, за законом орган місцевого самоврядування може подати заяву про визнання спадщини відумерлою, зокрема у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 визначив заінтересовану особу лише Дніпровську міську раду. Однак, як вбачається з поданих матеріалів заявник звертався з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування (справа №205/9006/21). Вказана позовна заява повернута позивачу у зв`язку з надходженням заяви про відкликання позову.

Також, судом встановлено, що заявник у цій справі звертався до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту вчинення домашнього насильства (Справа №205/11258/21).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі №205/11258/21, відмовлено у відкритті окремого провадження та роз`яснено заявнику його право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження для вирішення спору про спадкування. При цьому, за змістом вказаної ухвали встановлено, що метою подання заяви є усунення спадкоємця першої черги ОСОБА_3 від спадкування за законом з підстав його ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, що вказує на наявність спору про право на спадкування між заявником та спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 , який є заінтересованою особою.

Таким чином, суд вважає що в даній справі наявний спір про право стосовно спадкового майна між заявником та ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги, що заявник просить встановити факт, наявність якого безпосередньо впливає на спадкові права спадкоємця першої черги ОСОБА_3 , зокрема може позбавити його права на спадкування за законом, з матеріалів справи вбачаються обставини, що можуть свідчити про виникнення спору про право стосовно спадкового майна, суд вважає, що така справа має бути розглянута за правилами позовного провадження, у зв`язку з чим підстави для відкриття провадження у справі у порядку окремого провадження відсутні.

Керуючись статтями 186, 293, 315 ЦПК України, -

Постановив:

Відмовити у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровська міська рада про встановлення факту родинних відносин.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження для вирішення спору про спадкування.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду із заявою про повернення сплаченого судового збору, згідно п. 3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 30.05.2022.

СуддяІ. М. Соловйов