ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/591/22Головуючий у 1-й інстанції Музика
Провадження № 22-ц/817/959/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

та сторін представника КС Взаємодопомога адвоката Бойчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 593/591/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мартищук Людмили Петрівни на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2022 року, ухваленого суддею Музика Я.М., у справі за позовом Бережанської кредитної спілки Взаємодопомога до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2022 року Бережанська КС Взаємодопомога звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову Бережанська КС Взаємодопомога посилається на те, що 21.06.2018 року між Бережанською КС «Взаємодопомога» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 95, за яким остання в межах встановленого ліміту у сумі 221500,00 грн мала право отримати будь-які суми кредиту та при повній або частковій сплаті кредиту - повторно отримати кредит в межах встановленого ліміту (п.1.1). На виконання умов кредитного договору позивач передав відповідачці ОСОБА_2 кредитні кошти на загальну суму 294316,82 грн, терміном користування з 21.06.2018 року до 21.06.2019 року із сплатою 60 % річних. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, однак відповідачка ОСОБА_2 всупереч погодженим умовам кредитного договору, не дотрималася визначеного графіку розрахунків, у встановлені строки кредитні кошти не повернула, сплативши лише 134063,51 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 162208,50 грн - відсотків.

Останній платіж було здійснено 08 квітня 2022 року

Розрахунок заборгованості в розмірі 160253,31 грн по тілу кредиту та 103,88 грн відсотків проведена із отриманого ОСОБА_2 кредиту в сумі 294316,82 грн.

Крім цього, в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, позивачем було укладено Договір поруки № 95/95 від 21.06.2018 року з ОСОБА_1 , згідно умов якого поручитель зобов`язувалася виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання по кредитному договору в сумі 221500 грн (п. 2.1). Вищевказана сума боргу відповідачами не повернута, тому просили задовольнити їх позовні вимоги.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2022 року задоволено позовні вимоги Бережанської кредитної спілки "Взаємодопомога" в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Бережанської кредитної спілки «Взаємодопомога» борг за Договором відновлювальної кредитної лінії № 95 від 21.06.2018 р. в сумі 160357 грн. 19 коп., з яких: 160253 грн. 31 коп - сума не повернутого кредиту; 103 грн. 88 коп. - сума нарахованих відсотків.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Бережанської кредитної спілки «Взаємодопомога» судові витрати понесені позивачем в розмірі 2481 грн.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Бережанської кредитної спілки «Взаємодопомога» витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мартищук Л.П. просить скасувати рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що ОСОБА_1 не була повідомлена про звернення позивача до суду, відкриття судового провадження, хоч проживала та проживає за адресою, зазначеною в договорі. Про існування рішення суду дізналася випадково. Відтак, була позбавлена можливості надати докази і заперечення позовних вимог.

Як зазначено в рішенні суду договір кредитної лінії № 95 був встановлений в межах ліміту у сумі 221500,00 грн. Проте, позивачем було видано ОСОБА_2 кредитні кошти на загальну суму 294316,82 грн., чим збільшено розмір відповідальності поручителя, не попередивши її про це, що суперечить п. 6.2 договору кредитної лінії № 95 - «порука за цим договором припиняється, зокрема, у випадку, якщо умови кредитного договору змінилися додатковими договорами і тягнуть збільшення відповідальності чи інші несприятливі наслідки для поручителя без його письмової згоди»

Таким чином, порука припинилася в момент збільшення ліміту кредитної лінії на 72816,82 грн. без згоди поручителя, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .

Представник Бережанської КС Взаємодопомога Бойчук В.І. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартищук Л.П. у якому зазначив, що заборгованість, що є предметом розгляду у даній справі (160357 грн. 19 коп.) не перевищує погодженого скаржником у договорі поруки ліміту кредиту, що відповідає вимогам статті 559 ЦК України а відтак твердження про припинення поруки не відповідає дійсності. Поручитель несе відповідальність за невиконання взятих боржником зобов`язань в межах погодженого ліміту та нарахованих за нього процентів.

У судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Мартищук Л.П. та Панчак Н.Є. не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи або інших заявлено не було, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Представник Бережанської КС Взаємодопомога адвокат Бойчук В.І. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартищук Л.П. не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 19, 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч. 3 ст. 369 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів переглядає справу лише в частині солідарного стягнення із ОСОБА_1 в користь Бережанської КС Взаємодопомога боргу за договором відновлювальної кредитної лінії № 95 від 21.06.2018 р. в сумі 160357 грн. 19 коп, судового збору та витрат на правову допомогу. Рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_2 колегія суддів не переглядає, оскільки не оскаржується апелянтом.

Задовольняючи позовні вимоги кредитної спілки в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що отримавши кредит боржник із поручителем не виконали на себе взяті зобов`язання.

Однак з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів частково не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.06.2018 року між Бережанською КС «Взаємодопомога» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 95, за умовами якого ОСОБА_2 в межах встановленого ліміту у сумі 221500,00 грн. мала право отримати будь-які суми кредиту та при повній або частковій сплаті кредиту - повторно отримати кредит в межах встановленого ліміту (п. 1.1).

В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, позивачем було укладено договір поруки № 95/95 від 21.06.2018 року з ОСОБА_1 , згідно умов якого поручитель зобов`язувався виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання по кредитному договору в сумі 221500 грн, за умови невиконання або неналежного виконання боржником самостійно своїх зобов`язань за кредитним договором (п. 2.1).

На виконання умов Кредитного договору позивач передав відповідачці ОСОБА_2 кредитні кошти на загальну суму 294316,82 грн, терміном користування з 21.06.2018 року до 21.06.2019 року із сплатою 60% річних.

ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови кредитного договору, не дотрималася визначеного графіку розрахунків, у встановлені строки кредитні кошти не повернула, сплативши лише 134063,51 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 162208,50 грн в рахунок нарахованих відсотків.

Останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 08.04.2022 року.

Із позовної заяви та підтверджено в апеляційній інстанції, що сума заборгованості неповерненого кредиту становить 160253,31 грн по тілу кредиту та нарахованих процентів - 103,88 грн, нарахована, виходячи із отриманої ОСОБА_2 294316,82 грн кредиту, а не 221500 грн, як було передбачено договором..

З метою досудового врегулювання спору, 17.05.2022 року позивачем були направлені претензії відповідачам, які були залишенні останніми без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови, пункти, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. ст .628, 629 ЦК України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Отже, порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення або продовження строку повернення кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи ліміт згідно договору кредитної лінії № 95 був встановлений у сумі 221500 грн., однак ОСОБА_2 було видано кошти у сумі 294316,82 грн, що на 72816,82 грн. більше встановленого ліміту, не повідомивши про це поручителя ОСОБА_1 , що й підтвердив представник спілки в апеляційній інстанції.

Відповідно до п. 6.2 договору поруки № 95/95 від 21 червня 2018 року порука за цим договором припиняється у випадку, якщо умови кредитного договору змінилися додатковими договорами і тягнуть збільшення відповідальності чи інші несприятливі наслідки для поручителя без його письмової згоди (зв. а.с. 25).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку із збільшенням відповідальності без згоди поручителя порука ОСОБА_1 відповідно до договору поруки № 95/95 від 21.06.2018 року припиняється.

На підставі ч. 1 та п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

У зв`язку із тим, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволені позовних вимог щодо ОСОБА_1 тому і стягнення судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції щодо неї підлягає до скасування.

Згідно зі ч. ч. 1, 2, 3 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи до суду першої інстанції не було подано жодних документів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що не має правових підстав для солідарного стягнення із ОСОБА_1 в користь Бережанської КС Взаємодопомога витрат за надання правничої допомоги, а тому в цій частині рішення суду слід скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 1 та п. 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, судове рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню в частині стягнення солідарно із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 160357,19 грн, судового збору та за надання правничої допомоги в користь Бережанської КС Взаємодопомога та прийняттям у цій частині нового рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 .

На підставі частин 13 статті 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 3721,5 грн. за подання апеляційної скарги.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суду підлягають присудженню з Бережанської КС Взаємодопомога в дохід держави у розмірі 3721, 50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартищук Людмили Петрівни задовольнити.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2022 року в частині стягнення солідарно із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 160357,19 грн, судового збору та за надання правничої допомоги в користь Бережанської кредитної спілки Взаємодопомога скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Стягнути з Бережанської кредитної спілки Взаємодопомога (вулиця Чорновола, 3/1, місто Бережани, код 25346121, 47501) в дохід держави судовий збір у розмірі 3721 (три тисячі сімсот двадцять одну) гривню 50 копійок за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: О.З. Костів

Н.М. Храпак