Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2834/21

Номер провадження: 2/511/170/22

29 червня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря Возняк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом

позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

до відповідачів:

- Степанівської сільської ради, юридична адреса : 67430, с. Степанівка

- Тадевосян Майї Олександрівни, АДРЕСА_2 .

про визнання у порядку спадкування за законом права на завершення приватизації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Теренчук Є.М. звернувся до суду з позовом до Степанівської сільської ради про визнання у порядку спадкування за законом права на завершення приватизації земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначали, що після смерті ОСОБА_2 , який був батьком позивача та заповіту не залишив, відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок, які розташовані на території Степанівської сільської ради. Оскільки ОСОБА_2 за життя не встиг завершити процес приватизації земельної ділянки, яку він отримав як спадщину, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0289822, належить померлому ОСОБА_2 , тому позивач вважає, що вона як єдиний спадкоємець після смерті батька має право на вказану спадщину та на завершення приватизації земельної ділянки.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в порядку загального позовного провадження, а також витребувано у нотаріуса копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 (а.с. 41).

14.01.2022р. на адресу суду надійшла спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.45).

Ухвалою суду від 27.01.2022р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 , продовжено строки підготовчого провадження (а.с.53-54).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 лютого 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та її представник адвокат Теренчук Є.М. в підготовче судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази, просили справу розглянути за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та зазначала, що вона згодна з позовними вимогами в повному обсязі.

Представник відповідача Степанівської сільської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, але надали листа про розгляд справи за їх відсутністю та зазначали, що проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19.11.2012р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, тому у даному випадку має місце спадкування за законом.

Спадкоємицями майна після смерті ОСОБА_2 є його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, де батьком записаний ОСОБА_2 та свідоцтвами про укладення шлюбу, (а.с. 13, 14).

При цьому, із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 до нотаріуса звернулася тільки ОСОБА_1 (а.с.50), а ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовилася (а.с. 49).

Згідно копії свідоцтва про право на спадину за законом, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А., спадкоємцем майна ОСОБА_2 - є його дочка ОСОБА_1 , спадщина складається з земельної ділянки площею 4,1622 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 356034.

Але, ОСОБА_2 , також був власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0289822, площею 4,6 га, яка розташована на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яку він успадкував після смерті дружини (а.с.23).

Згідно розпорядження Роздільнянської районної Державної адміністрації № 698/А-2011 від 12.08.2011 року, внесено зміни до Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0289822 від 02.10.1997 року, який було видано на ім`я ОСОБА_4 . Дані зміні стосуються передачі права на дану земельну ділянку ОСОБА_2 , підстава - свідоцтво про право на спадщину серії ВРВ № 765065 від 24.12.2010 року) (а.с20).

За життя ОСОБА_2 звернувся до компетентних органів із заявою про виготовлення технічної документації за вказану земельну ділянку та 01.09.2011р. Роздільнянською Державною адміністрацією Одеської області ОСОБА_2 було видане розпорядження № 759/А-2011 від 01.09.2011 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою» щодо складання державного акту на право власності на дану успадковану земельну ділянку шляхом виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «ім.Котовського» Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.18).

Також, згідно розпорядження Роздільнянської Державної адміністрації Одеської області № 162/А-2012 від 06.02.2012 року «Про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки» вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «ім.Котовського» (за межами населеного пункту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,1221 га, в тому числі: 4,1221га ріллі, із земель колишнього КСП «ім.Котовського» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.19).

З копії кадастрового плану гр. ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Степанівської сільської ради вбачається наявність земельної ділянки площею 4,1221 га з кадастровим номером :01:003:0183, дата визначення кадастрового номера 09.09.2011р., дата внесення відомостей до автоматизованої системи 24.04.2012р. (а.с. 32зв-33).

З копії акту від 14.09.2011р. прийомки-передачі межових знаків на зберігання вбачається, що межі земельної ділянки, площею 4,1221га га, закріплені в натурі та межові знаки передані власнику ОСОБА_2 (а.с.32).

Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек тощо щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2020р. за № 196980991 відсутні відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,1221га, кадастровий номер :01:003:0183.

Постановою приватного нотаріуса № 20/02-31 від 21.01.2020р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,1221га, що розташована в межах території Степанівської сільської ради Роздільнянського р-ну (кадастровий номер :01:003:0183), оскільки відсутня державна реєстрація права власності на земельну ділянку (а.с.26-27).

Згідно Листа Відділу № 1 Управління у Роздільнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області № 22/45-21 від 31.08.2021р. кадастровий номер :01:003:0183, який було присвоєно вищевказаної земельної ділянки, перенесений до архівного шару (тобто фактично анульований), та реєстрація правовстановлюючого документу на даний номер не здійснювалася (а.с. 28).

Тобто, ОСОБА_2 за життя, було виготовлено технічну документацію щодо складання документів, які посвідчують право власності на дану земельну ділянку, а також для присвоєння кадастрового номеру та видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку (визначені та встановлені межові знаки земельної ділянки, які погоджені з суміжними землевласниками, виготовлена ситуаційна схема та інше), що свідчить про те, що останнім за життя було розпочато процес приватизації даної земельної ділянки.

Проте що даний процес приватизації на земельну ділянку (згідно сертифікату серії ОД № 0289822) не було завершено та документи про право власності на дану земельну ділянку відсутні, ОСОБА_1 (як спадкоємець) дізналася з постанови нотаріуса № 20 від 21.01.2020 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю документів підтверджуючих право власності та рекомендовано звернутися до суду для визнання права на дану земельну частку (пай).

У даному випадку, спадкодавець ОСОБА_2 , за життя не отримав державний акт на земельну ділянку (право на яку він мав згідно сертифікату серії ОД № 0289822 та розпорядженню про надання права власності на земельну ділянку), та не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на неї, а отже визнання на неї права власності за позивачем суперечить приписам законодавства.

Натомість, до складу спадщини на яку претендує ОСОБА_1 , входить право на дану земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ОД № 0289822. Окрім цього, за життя ОСОБА_2 , уповноваженим органом прийнято рішення про надання йому дозволу на розроблення проекту відведення земельної даної ділянки для безоплатної приватизації. Після чого ОСОБА_2 , розпочавши приватизацію зміг реалізувати свій намір отримати майнові права щодо земельної ділянки, але не завершив процедуру приватизації у відповідному порядку у зв`язку зі смертю.

Тобто у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), даний процес приватизації земельної ділянки (яка згідно сертифікату серії ОД № 0289822 належала йому), не було завершено (не отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку, не присвоєно кадастровий номер та відомості про право власності не внесені до Державного реєстру прав нерухомості та Державного земельного кадастру).

За отриманням дозволу на завершення приватизації даної земельної ділянки, ОСОБА_1 , звернулася до Роздільнянської районної Державної адміністрації, але згідно листа № С-313/02-05 від 13.10.2021 року, позивачу надано відповідь, що з 2018 року повноваження по розпорядженню земельними ділянками були передані до органів місцевого самоврядування, а тому їй необхідно звернутися до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с. 31).

Після цього, за отриманням дозволу на завершення процедури приватизації даної земельної ділянки (згідно Сертифікату серії ОД № 0289822) після смерті ОСОБА_2 , та видачу спадкоємцю правовстановлюючого документу про право власності на дану земельну ділянку, ОСОБА_1 , звернулася до Степанівської Окремої Територіальної Громади Роздільнянського району Одеської області (де розташована дана земельна частка), та право розпорядження земельними ділянками, належить даної ОТГ.

Але, згідно листа Степанівської ОТГ № С-1096 від 23.10.2021 року, ОСОБА_1 , рекомендовано оформити свої права щодо успадкування права на земельну ділянку згідно сертифікату серії ОД № 0289822 на ім`я ОСОБА_2 , а саме отримати свідоцтво про право на спадщину та звернутися до сільської ради з заявою щодо надання дозволу на розробку технічної документації, або звернутися до суду щодо визнання права на земельну частку (пай) та завершення процедури приватизації щодо сертифікату серії ОД № 0289822 на ім`я ОСОБА_2 , згідно раніше розробленої документації із землеустрою (а.с.34).

Інших доказів сторонами суду не надано.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Предметом спору у даній справі є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки та права на одержання свідоцтва на право власності на земельну ділянку, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення процедури приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, зокрема, статтею 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою передбачено порядок безоплатної приватизації земельної ділянки громадянами, встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, процедура приватизації земельної ділянки була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця ОСОБА_2 , який отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки, розробивши проектну документацію на земельну ділянку та отримавши її погодження, погодивши межі земельної ділянки, не встиг отримати у встановленому порядку Державного акта на землю й не провів реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Суд зауважує, що предметом цього спору є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок та права на одержання свідоцтва на право власності на земельні ділянки, приватизація яких була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

Верховним Судом України у справі № 6-222цс14 від 04.02.2015 року висловлена правова позиція про те, що з урахуванням норм ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, то вважається, що позивачка набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали попередньому спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець не завершив у зв`язку з смертю, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.1216, 1218,1223, 1268 Цивільного кодексу України, ч ст. 4, 5, 12, 76-84, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання у порядку спадкування за законом права на завершення приватизації земельної ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право на завершення приватизації у порядку спадкування за законом земельної ділянки площею 4,6 га, яка розташована на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0289822, після смерті батька ОСОБА_2 , 1922 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Іванова