Справа № 456/5734/21
Провадження № 2/456/401/2022
РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Балабанській О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 6413 від 07.09.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову покликається на те, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса №6413 від 07.09.2021, між нею та ТОВ «Авентус Україна» нібито було укладено кредитний договір №3615284 від 04.02.2021, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ Факторинг», на підставі договору факторингу №1 від 06 вересня 2019 року та реєстру прав вимог №14 від 03.08.2021. Однак, такий договір нею не укладався, жодних документів, пов`язаних з укладенням кредитного договору нею не підписувалося. 19.10.2021 в додатку «Дія» вона виявила наявність щодо неї виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису від 07.09.2021 № 6413, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо стягнення з неї на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості у розмірі 5292 грн. Дана сума складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1500, 00 грн; процентів за користування кредитом 3192, 00 грн; за вчинення виконавчого напису 600, 00 грн. 19.10.2021 нею також виявлено, що її рахунки у банках «Приватбанк» та «Райффайзен», де знаходяться грошові кошти - заблоковані. 29.10.2021 нею було отримано копію виконавчого напису №6413, вчиненого приватним нотаріусом Сазоновою О.М. 07.09.2021, а також копію заяви про відкриття виконавчого провадження директора ТОВ «УМ Факторинг» Макєєва В.М. на ім`я приватного виконавця Меленчука В.І. Позивач вважає, що виконавчий напис № 6413 від 07.09.2021 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Позивач зазначила, що між нею та ТзОВ «Авентус Україна» насправді не було укладено жодного кредитного договору. Про існування нібито кредитних зобов`язань їй стало відомо виключно після виявлення факту наявності виконавчого провадження та блокування належних їй грошових коштів на рахунках у банках. 26.10.2021 адвокатом Ваданюком Р.А., в її інтересах було направлено адвокатський запит №01/01 від 26.10.2021 до Приватного нотаріуса Сазанової О.М. з проханням надати копію кредитного договору №3615284 від 04.02.2021, а також інших документів, які свідчать про наявність у неї будь яких зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «УМ Факторинг», однак відповіді отримано не було, що є логічним, оскільки жодних кредитних договорів нею не укладалося, грошових коштів за кредитними договорами - не отримувалося. Звернула увагу суду, що очевидним є те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від ТОВ «УМ Факторинг» первинних документів (оригіналу кредитного договору чи інших документів, які підтверджують наявність кредитних зобов`язань), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед ТОВ «УМ Факторинг», а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений ТОВ «УМ Факторинг» щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог ТОВ «УМ Факторинг» до неї. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та процентів за користування кредитом зроблено ТОВ «УМ Факторинг» одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсності. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, зробленого невідомими особами без наявності будь яких документальних підстав та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не може бути доказом безспірності грошових вимог. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Враховуючи відсутність в природі договору №3615284 від 04.02.2021, не можна встановити безспірність вимог, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис №6413, вчинений приватним нотаріусом Сазоновою О.М. від 07.09.2021 щодо звернення стягнення на грошові кошти, що їй належать, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак 18.07.2022 подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задоволити.

Позиція відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилася, 24.01.2022 подала на адресу суду заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, через велике навантаження /а.с.18/.

Від представника відповідача ТзОВ «УМ Факторинг» - Ан І.М. 11.05.2022 надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача /а.с.43/.

17.05.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.52-55/, в якому представник відповідача ТзОВ «УМ Факторинг» - Ан І.М. заперечила позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зазначила, що позивач у своєму позові зазначила, що вона не укладала жодного договору з ТОВ «Авентус Україна» та ніякого договіру не підписувала, а також визначила що на цій підставі не міг бути вчинений виконавчий напис нотаріуса. Однак, представник ТОВ «УМ Факторинг» повідомила про наявність оригіналу електронного доказу - кредитного договору № 3615284 від 04.02.2021. Цей договір було укладено в електронному вигляді у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно, або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено порядок укладення електронного договору, зокрема визначено що договір може бути укладений через інформаційно-телекомунікаційну систему, де здійснено належну ідентифікацію користувача (ч.8), а завантаження документів для власної ідентифікації та підтвердження прийняття пропозиції (акцепт) умов, в тому числі означає згоду з порядком створення електронних підписів та порядком ідентифікації особи (в контексті ч.2 та 6 цієї статті). При цьому частина 12 чітко визначає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 вищезазначеного Закону зазначає, що електронний правочин може бути підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Сайт ТОВ «Авентус Україна» під торгівельною маркою CreditPlus (https:// creditplus.ua) у розділі «Юридична документація» містить Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (затверджено наказом Директора № 53-ОД від 19.01.2020 року) - документ знаходиться у публічному доступі знаходиться за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 .pdf. Згідно цього документу (п. 2.14.) реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі - процес надання Споживачем інформації та документів, який включає заповнення електронної анкети, реєстрацію банківських карток, надання електронних копій необхідних документів та зображень, підтвердження ознайомлення з електронними документами. Крім того відповідно до п. 3.7. клієнт підтверджує ознайомлення з цими правилами та вказує особисті засоби зв`язку. Тобто за допомогою системи чітко ідентифікується особа, що надала свої данні, також номер телефону, який особа зазначила при такій ідентифікації. Загалом порядок укладення договору в електронній формі визначається розділом 5.11.1 цих Правил. В подальшому клієнт повторно узгоджує суму та строк позики та надсилає заявки Товариству, яке після розгляду і затвердження такої заявки направляє особі оферту через ІТС. Клієнт після ознайомлення з офертою натискає кнопку «погоджуюсь» (п. 5.11.1.16.), після чого на його засоби зв`язку надсилається Одноразовий ідентифікатор (код), який клієнт має ввести на сайті Товариства для підписання прийняття (акцепту) оферти. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до порядку визначеному статтею 11 Закону, позивач зареєструвавалася на веб-сайті в мережі Інтернет https:// creditplus.ua для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила особу шляхом фотофіксації особи з ідентифікаційним документом, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. В подальшому для здійснення підпису позивачу був направлений на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор М798346 у повідомлення, та відповідно позивач ввела цей пароль у ІТС, чим підтвердив акцептування Договору. Тобто підписання договору № 3615284 про надання споживчого кредиту від 04.02.2021 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою позивача з умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням Договору та отриманням кредиту. Окрім того замовлені кошти були переказані на рахунок позивача у день підписання договору, тобто 04.02.2021. Кошти були витрачені позивачем, тому вона, в тому числі своїми діями підтвердила факт укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 07.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 11.01.2022 витребувано докази у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., а саме належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис 07.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «УМ Факторинг» заборгованості у розмірі 5292,00 грн., зареєстрований в реєстрі за №6413.

Ухвалою суду від 04.05.2022 витребувано докази у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., а саме належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис 07.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «УМ Факторинг» заборгованості у розмірі 5292,00 грн., зареєстрований в реєстрі за №6413. Витребувано докази у приватного виконавця Меленчука В.І., а саме: інформацію про те, чи було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису від 07.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «УМ Факторинг» заборгованості у розмірі 5292,00 грн., зареєстрований в реєстрі за №6413, чи було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24.06.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії виконавчого напису, такий вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 07.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є боржником за кредитним договором № 3615284 від 04.02.2021, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ Факторинг», на підставі договору факторингу №1 від 06.09.2019 та реєстру прав вимог №14 від 03.08.2021, відступлені до ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за період з 26.02.2021 по 03.08.2021. Сума заборгованості складає 4692,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 1500,00 грн; проценти за користування кредитом 3192,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату в розмірі 600,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню 5292,00 грн /а.с. 8/.

Як вбачається із копії заяви про відкриття виконавчого провадження, ТОВ «УМ Факторинг» звернулося до приватного виконавця Меленчука В.І. із заявою, в якій просить відкрити виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «УМ Факторинг» на загальну суму 5292,00 грн. /а.с.9/.

З копії адвокатського запиту від 26.10.2021 вих. №01/01, адресованого приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М., вбачається, що адвокат Ваданюк Р.А. просив надати копію договору №3615284 від 04.02.2021, а також інших документів, які свідчать про наявність у ОСОБА_1 будь-яких зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» /а.с.11/.

Згідно копії договору №3615284 про надання споживчого кредиту від 04.02.2021, такий укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в особі директора Довгаля В.В.. з однієї сторони та ОСОБА_1 (споживач), з другої сторони. На умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені Договором. Сума кредиту складає 1500,00 грн /а.с.57-68/.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження №67169511, приватним виконавчем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 07.09.2021 № 6413, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за кредитним договором №3615284 від 04.02.2021 на загальну суму 5292,00 грн /а.с.92/.

Як вбачається з копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. про арешт коштів боржника від 18.10.2021, з метою забезпечення виконання рішення, згідно виконавчого документу, накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 /а.с.94/.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо виконання вчинених нотаріусами виконавчих написів, а також наслідків їх виконання, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 6 та ст. 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є боржником за кредитним договором № 3615284 від 04.02.2021, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ Факторинг», на підставі договору факторингу №1 від 06.09.2019 та реєстру прав вимог №14 від 03.08.2021, відступлені до ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за період з 26.02.2021 по 03.08.2021. Сума заборгованості складає 4692,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 1500,00 грн; проценти за користування кредитом 3192,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 600,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню 5292,00 грн.

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком Володимиром Ігоровичем, винесено постанову ВП № 67169511 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого напису від 07.09.2021 № 6413, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за кредитним договором №3615284 від 04.02.2021 на загальну суму 5292,00 грн.

Також, 18 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком Володимиром Ігоровичем, винесено постанову ВП № 67169511 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 в межах суми стягнення з примусового виконання виконавчого напису від 07.09.2021 № 6413, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за кредитним договором №3615284 від 04.02.2021 на загальну суму 5292,00 грн.

Слід зазначити, що позивач звертаючись до суду з позовною заявою зазначила, що розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису не є безспірним.

Щодо безспірності заборгованості слід зазначити таке.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно п.п.2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Разом із цим, ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року - без змін, якою в свою чергу визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині пункту 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 07.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд звертає увагу, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2022 та 04.05.2022, витребовувалися в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1242 від 18.06.2021 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 5292,00 грн., однак вказані документи суд не отримав, а тому позбавлений можливості встановити, чи до заяви були долучені всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Суд вважає необгрутованими доводи представника відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву з огляду на наступне.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Із матеріалів справи судом встановлено, що договір №3615284 про надання споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М798346, 04.02.2021 17:19:29 / ОСОБА_1 /, а відтак встановлена обставина підтверджує укладення договору між сторонами.

Неиконання ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2022 про витребування доказів, позбавили суд можливості встановити, чи був вчинений виконавчий напис від 07.09.2021 на оригіналі кредитного договору № 3615284 від 04.02.2021 та чи був даний договір нотаріально посвідчений, що також свідчить про його вчинення за відсутності передбачених для цього підстав.

Крім цього, суд звертає увагу і на таке.

З позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни та Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг».

Верховний Суд 06 жовтня 2021 року у справі № 753/6381/19 зазначив, що у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення, не звернули уваги на те, що приватний нотаріус Київськоьго міського нотаріального округу Рогач В. В. не може бути відповідачем у справі, а лише третьою особою, а тому доводи касаційної скарги у цій частині є обґрунтованими. Разом з тим Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень у вказаній частині з одних лише з формальних міркувань, оскільки у справі кредитор є також відповідачем.

Частиною 1, 2 ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

На підставі наведеного, підлягає до задоволення позов ОСОБА_1 до Приватного Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не є належним відповідачем у справі. Однак наведене, не є підставою для відмови в позові.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908, 00 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати виконавчий напис від 07 вересня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №6413 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» грошових коштів у розмірі 5292 (п`ять тисяч дев`яносто дві) грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 908,00 /дев`ятсот вісім/ грн.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг»», , місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Ризька, буд. 73Г, офіс 7/1.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська