Справа № 2-838/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2020 року, постановлену головуючою суддею Рішко Г.І. у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України, ОСОБА_1

встановив:

У червні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта Вегеш_Л.В.

Подання мотивовано тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №59840398 з примусового виконання виконавчого листа №2-838/10 виданого 12.11.2010 Виноградівським районний судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в солідарному порядку суму заборгованості в розмірі 246.599,12 грн та судові витрати в сумі 1.820,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , яка рішення на сьогоднішній день не виконала, незважаючи на те, що по виконавчому провадженні вжито заходів примусового виконання, а боржник у свою чергу в період з 16.08.2010 перетинала державний кордон України 6 разів, що свідчить про те, що боржник ухиляється від сплати боргу.

Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2020 року подання приватного виконавця, задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОК НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2-838/10, виданого 12.11.2010 року Виноградівським районним судом Закарпатської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

В обґрунтування скарги посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі перераховані дії приватного виконавця щодо виконання рішення суду. Однак, вчинення приватним виконавцем дій щодо виявлення майна боржника, а також його опис та арешт є виконавчими діями і не дають підстав для висновку про умисні дії боржника щодо невиконання судового рішення.

Вказує, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладеним відповідним рішенням суду та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Однак, таких умисних дій щодо невиконання рішення суду з її боку не має, а тому підстав для її обмеження у тимчасовому виїзді за кордон також нема.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що 21.08.2019 приватним виконавцем Ярошевським_Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59840398 з примусового виконання виконавчого листа № 2-838/10 виданого 12.11.2010 року Виноградівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в солідарному порядку суму заборгованості 246.599,12 грн та судові витрати в сумі 1.820,00 грн.

15 травня 2018 року приватним виконавцем Ярошевським Д.А. винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, а 22.08.2019 накладено арешт на всі розрахункові рахунки у всіх видах валюти, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .

Згідно отриманих відповідей на запити у боржника ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності транспортний засіб - автомобіль марки SKODA модель OCTAVIA А5, куз. № НОМЕР_2 , сірого кольору, 2008 року випуску ДНЗ: НОМЕР_3 .

26.03.2020 приватним виконавцем Ярошевським Д.А. винесено постанову про арешт майна боржника, а саме, накладено арешт на: автомобіль марки SKODA модель OCTAVIA А5, куз. № НОМЕР_2 , сірого кольору, 2008 року випуску ДНЗ: НОМЕР_3 , що належать боржнику ОСОБА_3

27.02.2020 на адресу приватного виконавця надійшла відповідь на запит з Державної прикордонної служби України згідно якої стало відомо, що боржник ОСОБА_1 перетинала державний кордон України в період з 16.08.2010 по дату надання відповіді 6 разів.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, на виклики виконавця боржник не з`являлася, про причини неявки виконавця не повідомила, а тому такі дії боржника є умисними щодо не виконання судового рішення.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо наявності доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, апеляційний суд враховує наступне.

Аналіз статті ст. 441 ЦПК України свідчить про те, що "ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням" слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Отже, особа стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З наведено слідує, що у контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення.

При цьому, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Свобода пересування гарантована статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, згідно з частиною 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Доказів про те, що ОСОБА_1 свідомо, умисно ухилялася від виконання судового рішення, приватним виконавцем не надано.

При постановлені оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не було з`ясовано всі обставини справи та не перевірено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на неї судовим рішенням та чи були вжиті державним виконавцем усі заходи для забезпечення виконання таких.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що висновок місцевого суду про обґрунтованість подання приватного виконавця є помилковим, а тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасним.

Керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2020 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, скасувати.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України, ОСОБА_1 , відмовити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, РНОКПП: НОМЕР_4 , юридична адреса: 89600, м. Мукачево, вул. Садова 25«А», офіс 8, Закарпатська область на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 судові витрати у розмірі 496,20 гривень, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 21 листопада 2022 року

Суддя-доповідач:

Судді: