Провадження № 2/761/5858/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на розвиток дитини та аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В своїх вимогах, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.11.2021 року, позивач просить:

стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею додаткових витрат на розвиток здібностей неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 19 991,00 грн. за договором від 30.07.2019 року, укладеного між позивачем та Київською муніципальною академією музики ім.Р.М. Глієра про надання освітніх послуг з липня 2019 року по жовтень 2021 року;

стягнути з відповідача на користь позивача половину очікуваних додаткових витрат на розвиток здібностей неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 56 009,00 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги до досягнення нею 23 років до 29.04.2025 року щомісячно в розмірі ј частини від всіх доходів (заробітку) відповідача;

стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею додаткових витрат на розвиток здібностей неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 понесених позивачем у зв`язку з підготовкою до ЗНО та оплатою навчальних послуг, наданих Національним центром «Мала академія наук України» з вивчення іноземних мов мовної школи «Вrаіnу Еnglіsh» в НЦ «МАНУ» за 9 місяців з 01.09.2020 року по 30.05.2021 року в сумі 7 376,50 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею додаткових витрат на розвиток здібностей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесених нею до повноліття доньки у зв`язку з оплатою навчання та наданням освітніх послуг (вищої освіти) у Відокремленому структурному підрозділі приватного навчального закладу «Київський міжнародний університет» - «Коледж Київського міжнародного університету» щодо надання вищої освіти за договором про надання освітніх послуг №136/17 від 01.09.2017 року в сумі 19 064,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народились діти: 29.04.2002 року ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач, сторони проживають окремо, діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. В той же час відповідач не несе витрат з утримання дітей після розірвання шлюбу, а також додаткових витрат на розвиток здібностей молодшої доньки та на утримання старшої доньки, яка продовжує навчання.

Тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом, до відповідача який за своїм матеріальним станом, як вказує позивач, спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та додаткові витрати на розвиток здібностей молодшої доньки.

В судовому засіданні, яке відбулось 19.01.2022 року представник відповідача подав відзив на позовні вимоги, в якому не заперечує стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу на утримання повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання та просить відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог, оскільки вимоги про стягнення додаткових витрат є необґрунтованими. Також, відповідач зазначив, що оплачує навчання старшої доньки за усною домовленістю з позивачем, на підтвердження чого надав відповідні квитанції на загальну суму 54 225,00 грн. та систематично надає допомогу на утримання дітей, тому твердження позивача про відсутність утримання відповідачем дітей є безпідставним. Крім того, ОСОБА_2 згідно наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року сплачує аліменти в розмірі ј на ОСОБА_3 . Також представник відповідача у відзиві зазначає, що діюче законодавство не передбачає стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину.

27.01.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, де позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог та зазначає, що оплати за навчання старшої доньки не вистачає для розрахунку половини додаткових витрат на утримання доньок, які мають розподілити між собою обидва батьки, а також вказує, що відповідач коштів на утримання дітей позивачу не надсилав.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судовому засіданні, яке відбулось 18.02.2022 року представник позивача вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В подальші судові засідання позивач чи її уповноважений представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та її представника та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні, яке відбулось 18.02.2022 року визнали позов в частині сплати аліментів на утримання дочки, яка навчається в розмірі 1/10 частини його доходів, проти задоволення позову в іншій частині заперечували. Представник відповідача в судове засідання, яке відбулось 07.11.2022 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В поясненнях представник відповідача зазначав, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, яка навчається в розмірі 1/10 частини від доходів.

Оскільки сторони належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, відповідач подав відзив на заявлені вимоги, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 03.11.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2013 року (справа №761/17959/14) шлюб між сторонами було розірвано.

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 . Батьками їх згідно із свідоцтвом про народження зазначені: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, ОСОБА_4 після досягнення повноліття продовжує навчання на денному відділенні Київського національного лінгвістичного університету та проживає разом з позивачем.

З довідки, виданої Київським національним лінгвістичним університетом №2609/21 від 11.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 є студенткою ІІІ курсу, денного відділення факультету сходознавства, навчається за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб, академічну стипендію не отримує, період навчання 01.09.2019 року-30.06.2023 року.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 перебуває на утриманні матері, зареєстрована та проживає разом з нею. Представник відповідача не заперечував зазначених обставин.

Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначала, що ОСОБА_4 на даний час навчається та потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні відповідач не надав доказів на спростування зазначеного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 має дохід у вигляді заробітної плати. Суду не надано доказів, що з моменту припинення сплати аліментів на утримання доньки до виповнення 18 років змінилося матеріальне становище відповідача. Відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участь в утриманні доньки не приймає, відповідні докази суду надані не були, кошти на її утримання не надає, донька потребує матеріальної допомоги, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки до з акінчення навчання в примусовому порядку.

А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 19.10.2021 року.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька знаходиться на утриманні матері, стан здоров`я дитини (доказів, що на даний час донька перебуває на обліку чи потребує спеціального лікування немає), відповідач інших дітей на утриманні не має, аліменти на утримання ОСОБА_3 , стягувались на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року з відповідача до 10.05.2022 року, він має постійне місце роботи та постійний дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 19.10.2021 року і до закінчення навчання дитиною, але не довше ніж до виповнення 23 років.

На підставі статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимог про стягнення додаткових витрат та витрат, які позивач очікує понести на розвиток здібностей спільних з відповідачем дітей суд вважає за можливе зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За правовим аналізом вказаної норми закону, визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. В свою чергу, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

При зверненні до суду з позовом, позивач зазначала, що ОСОБА_3 навчається в період з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року в Київській муніципальній академії музики імені Р.М.Глієра на підставі Договору про надання освітніх послуг між Київською муніципальною академією музики ім.Р.М.Глієра та фізичною (юридичною) особою від 30.07.2019 року.

Згідно із зазначеним договором за кожен календарний рік навчання має бути сплачено 38 000,00 грн. (4 роки навчання), тобто за 4 роки позивач має сплатити 152 000,00 грн.

На підтвердження виконання зобов`язань за договором позивач надала копії квитанцій згідно з якими ОСОБА_1 сплатила за період з 29.09.2020 року по 09.09.2021 року загальну суму 39 982,00 грн. та очікувані витрати, які має понести позивач у зв`язку з навчанням доньки становить 112 018,00 грн. (152 000,00 - 39982,00).

Зазначені витрати позивач вважає додатковими витратами на утримання дитини, а тому звернулась до суду з цим позовом.

Також позивач в позовній заяві просила стягнути з відповідача на свою користь половину понесених нею додаткових витрат на розвиток здібностей старшої доньки ОСОБА_4 , понесених позивачкою до її повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у зв`язку з оплатою навчання та наданням освітніх послуг (вищої освіти) у відокремленому структурному підрозділі приватного навчального закладу «Київський міжнародний університет» - «Коледж Київського міжнародного університету» щодо надання вищої освіти за договором про надання освітніх послуг №136/17 від 01.09.2017 року в сумі 19 064,00 грн., а всього за договором було сплачено 19 064,00 грн.

В той же час, як вбачається з копії договору, відокремлений структурний підрозділ приватного навчального закладу «Київський міжнародний університет» - «Коледж Київського міжнародного університету» взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітньої послуги, а саме: надання вищої освіти денна в Коледжі Київського міжнародного університету 4 роки, молодший спеціаліст (початковий), журналістика.

Згідно з довідкою №194 від 17.11.2021 року, виданою Київським міжнародним університетом, за період з 01.09.2017 року по 12.08.2019 року за навчання ОСОБА_4 було сплачено 38 128,00 грн.

Однак суд вважає, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України.

Саме такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року в справі №336/1488/19, від 01 квітня 2020 року в справі №521/16268/18.

Як вбачається з копії Договору №6528-0009, укладеного 19.04.2021 року між ОСОБА_2 та Київським національним лінгвістичним університетом, Університет надає освітню послугу з рахунок коштів Замовника - ОСОБА_2 - підготовка фахівця ( ОСОБА_4 ) за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти денної форми навчання за спеціальністю філологія в період з 19.04.2021 року по 30.06.2023 року. Вартість освітньої послуги згідно з договором становить 79 766,40 грн.

Згідно з копіями наданих суду квитанцій, відповідач за вказаним вище договором сплатив загальну суму 54 225,00 грн. Отже, як встановлено судом, відповідач приймає участь в оплаті навчання доньки.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача половину додаткових витрат на розвиток здібностей ОСОБА_3 , які понесені позивачем у зв`язку з підготовкою до ЗНО та оплатою навчальних послуг наданих Національним центром «Мала академія наук України» з вивчення іноземних мов мовної школи «Вrаіnу Еnglіsh» в НЦ «МАНУ» за 9 місяців з 01.09.2020 року по 30.05.2021 року в сумі 7 376,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 09.09.2020 року подала заявку до Національного центру «Мала академія наук України» та просила надати її дитині - ОСОБА_6 послуги - курси підготовки до ЗНО з англійської мови.

Як зазначає позивач, за вказані курси вона сплатила загальну суму 14 753,00 грн. на підтвердження чого надала виписку із власної банківської карти.

В той же час позивачем не доведено, що понесені нею додаткові витрати на дитину, зокрема на підготовку до ЗНО були зумовлені особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.

Крім того, варто зазначити, що діюче законодавство не передбачає стягнення додаткових витрат на повнолітніх дітей.

Також суд не може взяти до уваги як належні докази сплати коштів на утримання дітей квитанції надані суду з призначенням платежу «переказ власних коштів для поповнення карти НОМЕР_1 », оскільки в призначенні платежу не вказано, що вказані суми сплачені як аліменти на утримання дітей. Крім того, позивач категорично заперечує надходження зазначених коштів.

Отже, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355, 430 ЦПК України; ст. 51 Конституції України; ст.ст. 180, 183, 185, 191, 199 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення додаткових витрат на розвиток дитини та аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2021 року.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 в межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Притула