ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29676/20

Провадження № 22-ц/4820/1814/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Магера О.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/29676/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року (суддя Мазурок О.В., повний текст складено 03 листопада 2022 року) про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення пені та відсотків за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором № 155/МК/2008-980 від 04 вересня 2008 року в розмірі 3096977,44 грн, з яких: 1316474,35 грн відсотків, 1780503,09 грн пені.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року провадження у цій справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення пені та відсотків за кредитним договором зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 910/4518/16.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 , оскаржили її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апелянтка зазначає, що суд належним чином не врахував вимоги ч. 3 ст. 210 ЦПК України, адже зупинення провадження у цій справі на стадії її розгляду по суті на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є неможливим і виключає правомочність суду щодо зупинення провадження у справі. Також вказує, що судом проігноровано зібрані докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду і при цьому суд не був позбавлений можливості здійснити оцінку наданого позивачкою розрахунку грошових коштів, що підлягають до стягнення, тому вказане виключає правові підстави в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України для зупинення провадження у справі. Судом не враховано відсутність у цій справі правової проблеми, яку не в змозі вирішити суд першої інстанції врахувавши правові позиції, що викладені у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17.

Апелянтка посилається на те, що суд першої не врахував можливого порушення її права на справедливий розгляд справи та з дотриманням розумних строків розгляду.

Тому, ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Відзив від учасників справи не надходив.

Справа розглядається в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28.07.2022 прийнято до розгляду цивільну справу № 910/4518/16 за заявою ТОВ «Інтерхім БТВ» до ПрАТ «Азовелектросталь» про банкрутство за касаційними скаргами АТ «Міжнародний резервний банк» (що є правонаступником АТ «Сбербанк») та АТ «Державний експортно імпортний банк України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2021.

І підставою для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначеної справи є наявність невирішеної на даний момент виключної правової проблеми щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, з огляду на наявність різного підходу щодо визначення періоду нарахування таких кредиторських вимог.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження, суд виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі та правовідносини між сторонами по справі №910/4518/16 є подібними, тому наявні підстави, що визначені п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України для зупинення провадження у цій справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Статтею 252 ЦПК України визначено право суду, за яких підстав він має право зупинити провадження у справі.

Згідно з пунктом 10 частини 1 вказаної статті суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини 1 статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України є безпідставні, оскільки суд, мотивуючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі № 686/29676/20, керувався положеннями пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України, яка встановлює право суду за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме частину 3 статті 210 ЦПК України, судова колегія вважає їх такими, що заслуговують на увагу, однак Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява №28342/95, §61).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява №17862/91, §31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява №20372/11, §65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, §36).

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, тому встановивши підстави і предмет позову ОСОБА_1 та враховуючи прийняття Великою Палатою Верховного Суду до розгляду справу №910/4518/16 для вирішення виключної правової проблеми щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, з огляду на наявність різного підходу щодо визначення періоду нарахування таких кредиторських вимог з врахуванням правових позицій Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 у подібних правовідносинах, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

З огляду на вищенаведене оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай