ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2022 року м. Кропивницький

справа № 392/1401/20

провадження № 22-ц/4809/197/22

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Березія Ю.А. від 24 вересня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Українські вертольоти» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, -

встановив:

У жовтні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Українські вертольоти» (Товариство) звернулося в суд із зазначеним позовом, просило стягнути з відповідача 56 0997,68 грн. у відшкодування витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 15 січня 2019 року між Товариством та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір. Листом від 24.06.2020 та від 14.07.2020 ОСОБА_1 повідомив Товариство про свій намір припинити трудові відносини. Наказом № 141 ок від 27.07.2020 його було звільнено з посади авіаційного техніка з планера та двигунів сектора лінійного ТО відділу технічного обслуговування технічного департаменту на підставі п.6 ч.1 статті 36 КЗпП України. Зазначив, що пунктом 5.4 укладеного між ними Договору передбачено, що у випадку його розірвання до закінчення п`яти років з моменту його укладання, працівник зобов`язується компенсувати роботодавцю витрати, здійсненні останнім для отримання працівником документів дозвільного характеру (дозволів, допусків, свідоцтв, сертифікатів, посвідчень, тощо) на право виконання працівником обов`язків, що передбачені цим Договором, у тому числі, витрати на проходження працівником встановлених процедур підтвердження вмінь та навичок, стану здоров`я, кваліфікації, тощо.

Вказує, що Товариством витрачено на підготовку і отримання відповідачем процедур підтвердження вмінь та навичок 56 097,68 грн., з яких витрати на оплату курсів підготовки відповідача в ПАО «Мотор Січ» в сумі 16 912,27 грн.; витрати на оплату проїзду і проживання, виплату добових при проходженні курсів підготовки і отримання документів дозвільного характеру, проходження відповідачем процедур підтвердження вмінь та навичок в сумі 39 185,41 грн.

Позивач зазначив, що листом за вих. № 1527/20 від 28.07.2020 відповідачу була направлена вимога про сплату 56097,68 гривень в рахунок відшкодування здійснених товариством витрат у відповідності до вимог п. 5.4 трудового договору. Проте 7.08.2020 від ОСОБА_1 на адресу позивача надійшов лист, яким він повідомив, що здійсненні ПрАТ «АК Українські вертольоти» витрати поверненню не підлягають, тому, що його звільнено за ч. 6 ст. 36 КЗпП України, а відтак трудовий договір є припиненим, а не розірваним, а тому наслідки передбачені п. 5.4 трудового договору для сторін не настають і зобов`язання компенсувати витрати роботодавця не виникає.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування витрат - 56 0997,68 грн.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської від 24 вересня 2021 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2019 року між ПрАТ «АК Українські вертольоти» та ОСОБА_1 укладено трудовий договір б/н (а.с. 9-12).

Згідно пункту 4.3 Трудового договору, роботодавець компенсує робітку витрати на проїзд, проживання в межах України для навчання та отримання працівником документів дозвільного характеру (дозволів, допусків, свідоцтв, сертифікатів, посвідчень, тощо) на право виконання працівником обов`язків, що передбачені цим Договором, у тому числі, для проходження працівником встановлених процедур підтвердження вмінь та навичок, стану здоров`я, кваліфікації, тощо, а також компенсує витрати на перебування на навчанні в розмірі, що дорівнює розмір витрат на відрядження та встановлюється відповідним наказом роботодавця.

ПрАТ «АК Українські вертольоти» було витрачено на підготовку і отримання ОСОБА_1 документів дозвільного характеру, проходження останнім процедур підтвердження вмінь та навичок на загальну суму 56097,68 гривень, а саме: 1) оплата курсів підготовки ОСОБА_1 в ПАО «Мотор Січ» на загальну суму 16912,27 гривень (а.с. 15-29); 2) витрати на оплату проїзду і проживання, виплату добових при проходженні ОСОБА_1 курсів підготовки і отримання ним документів дозвільного характеру та проходження процедур підтвердження вмінь та навичок на загальну суму 39185,41 гривень (а.с. 30-68).

30.04.2020 ПрАТ «АК Українські вертольоти» повідомило ОСОБА_1 про те, що Правлінням Авіакомпанії прийнято рішення про зменшення заробітної плати з 01 липня 2020 року на 20 відсотків та зміни режиму роботи (а.с.99)

Заявами від 24.06.2020 року та 14.07.2020 року ОСОБА_1 повідомив голову правління Генерального директора ПрАТ «АК Українські вертольоти» Ткаченка В.В. про намір припинити трудові відносини, у зв`язку зі зміною умов праці. (а.с. 13-14).

Відповідно до листа від 28.07.2020 року за вих. № 1527/20 заступника Генерального директора з правових питань ПрАТ «АК Українські вертольоти» Букорос С.С., ОСОБА_1 повідомлено, що наказом № 141ок від 27.07.2020 року його звільнено з посади авіаційного техніка з планера та двигунів сектору лінійного ТО відділу обслуговування технічного департаменту у зв`язку з відмовою від продовження роботи, у зв`язку із зміною істотних умов праці (умов трудового договору) (а.с. 69).

Пунктом 5.4. Трудового договору передбачено, що у випадку його розірвання до закінчення п`яти років з моменту його укладення, працівник зобов`язується компенсувати роботодавцю витрати, здійсненні останнім для отримання працівником документів дозвільного характеру (дозволів, допусків, свідоцтв, сертифікатів, посвідчень, тощо) на право виконання працівником обов`язків, що передбачені цим Договором, у тому числі, витрати на проходження працівником встановлених процедур підтвердження вмінь та навичок, стану здоров`я, кваліфікації, тощо.

28.07.2020 року позивач листом за вих. № 1527/20 звернувся до відповідача з вимогою про сплату 56097,68 гривень в рахунок відшкодування здійснених позивачем витрат у відповідності до вимог п. 5.4 трудового договору (а.с. 69).

7.08.2020 року від ОСОБА_1 на адресу позивача надійшов лист-повідомлення, яким він повідомив, що здійсненні ПрАТ «АК Українські вертольоти» витрати поверненню не підлягають, так як його звільнення здійснене за ч. 6 ст. 36 КЗпП України, а відтак трудовий договір є припиненим, а не розірваним, а тому наслідки передбачені п. 5.4 трудового договору для сторін не настають і зобов`язання компенсувати витрати роботодавця не виникає (а.с. 70).

Встановивши дані обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з того, що під час укладання трудового договору сторони вживали поняття «розірвання договору» та «припинення договору» тотожними.

Проте колегія судді не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений з посади авіаційного техніка з планера та двигунів сектору лінійного ТО відділу обслуговування технічного департаменту через відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, кожна з яких є самостійною.

Згідно із ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частини третьої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; 7-3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Якщо колишні (попередні) істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи на нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18) зроблено висновок, що звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Підставою для звільнення працівника за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України є його відмова від продовження роботи в нових умовах праці після спливу двомісячного строку з часу ознайомлення з відповідним повідомленням.

В свою чергу, розірвання трудового договору може бути з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу.

Ураховуючи те, що укладений між сторонами трудовий договір був саме припинений, а не розірваний, підстави для відшкодування витрат за п.5.4 Договору відсутні.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Українські вертольоти» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3153 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Українські вертольоти» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Українські вертольоти» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3153 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л.Дуковський Л.М. Дьомич