РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н. О., за участю секретаря судового засідання Клименко А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Маяк», про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Маяк», про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона є онукою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців, окрім неї, після смерті ОСОБА_2 відсутні, оскільки її батько син померлого ОСОБА_3 помер раніше діда, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона звернулася до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В. А. , проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки нотаріусу не було надано оригіналів документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. Зазначила, що спадкодавець був членом житлового кооперативу «Маяк», та набув право власності на неї внаслідок сплати пайових внесків, проте документи, які це підтверджують, не збереглися внаслідок обстрілу та пожежі.

Просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи , надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що про задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що з вимогами позивача згоден.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями, встановленими в ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25 липня 2019 року Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за життя склав заповіт, відповідно до якого заповідав все належне йому майно матері- ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08 грудня 2017 року виконкомом Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є онукою ОСОБА_2 . Даний висновок підтверджений наступними документами.

Так, згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , виданого 11 квітня 2000 року Очеретинською селищною радою Ясинуватського району Донецької області, ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 .

У відповідності до копії свідоцтва про народження, виданого повторно 29 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Ясинуватському району Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 .

Батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 16 травня 2016 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

В зв`язку із цим 13 серпня 2019 року ОСОБА_5 подала до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В. А. заяву про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В. А. від 05 лютого 2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 в зв`язку із тим, що позивачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За змістом позовної заяви позивачем зазначено, що квартира АДРЕСА_2 належала спадкодавцю, оскільки останній виплатив всі пайові внески за дане житло в кооперативі.

Відповідно до Закону України «Про кооперацію» кооператив це юридична особа, створена фізичними і (або) юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської чи іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основі самоврядування. Порядок набуття права власності на кооперативну квартиру суттєво відрізняється від приватизації державного житлового фонду.

Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 Цивільного Кодексу України). При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу

Вказане кореспондується з положеннями статті 15 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 судам роз`яснено, що згідно із статтею 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно з вимогами, встановленими в ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте матеріали справи містять суперечливі документи на підтвердження права власності спадкодавця на квартиру, право власності на яку просить визнати позивач.

Так, за змістом відповіді ЖБК «Маяк», в якому перебуває дана квартира, станом на 22 березня 2021 року, інформація щодо внесення внесків членами ЖБК «Маяк» відсутня.

Разом з тим, матеріали справи містять копію довідки ЖБК «Маяк», відповідно до якої вищевказана квартира належала ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Будь-яких уточнень або пояснень з приводу цих розбіжностей від позивача або представника третьої особи суду не надходило.

Суд звертає увагу, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того, за положеннями, які викладені в ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд не приймає до уваги вищезазначені докази на підтвердження права власності спадкодавця на вказану квартиру, оскільки вони містять суттєві розбіжності між собою.

Крім того, інформацію про сплату пайових внесків ОСОБА_3 за квартиру остання довідка не містить.

Крім того, суд зауважує, що довідка не містить жодних посилань на документи, які підтверджують право власності на квартиру ( свідоцтво, рішення відповідного органу тощо), тому дану довідку не може розцінювати як доказ.

Судом також витребовувалися відомості щодо наявної інформації про сплату спадкодавцем пайових внесків до ЖБК «Маяк» від Авдіївської ВЦА , а також Донецького обласного архіву, проте такі дані у них відсутні.

Аналогічна відповідь надавалася позивачці при її особистому зверненні до ВЦА м. Авдіївка.

Таким чином, підтвердження факту сплати ОСОБА_3 пайових внесків за квартиру матеріали справи не містять.

Крім того, суд не приймає до уваги надану позивачем довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі, а також документи, які підтверджують факт сплати ним комунальних платежів за вказаною адресою, оскільки дані документи жодним чином не підтверджують право власності діда позивачки на квартиру.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що спадкодавець набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом повної сплати пайових внесків, матеріали справи не містить

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Маяк», про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. О. Хацько