Справа № 564/33/22
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Олійник П. В.
з участю секретаря Зберун К. Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь повнолітнього сина який продовжує навчання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення сином 23-х років.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що від спільного шлюбу сторни мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на у Волинській духовні семінарії, термін навчання з 01.09.2021 року по30.06.2025 року. Син ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням проживає в м. Луцьку та потребує матеріального забезпечення. Позивач не в змозі самостійно повноцінно утримувати сина. Тому просить суду, стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явивася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі.
Суд, повно, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.
Згідно зі ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони від подружнього життя мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серії НОМЕР_1 виданого Постійненською сільською радою Костопільського району Рівненської області від 25.12.2003 року.
03.10.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, про що складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області.
З свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , вбачається, що син сторін ОСОБА_3 30.04.2020 року змінив прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .
З довідки №81 від 03.09.2021 року виданої Волинської духовної семінарії, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Волинській духовній семінарії з 01.09.2021 року по 30 червня 2015 року. Під час навчання студенти закладу не отримують стипендії та ніякого іншого матеріального чи фінансового забезпечення.
З довідки про реєстрацію місця проживання особи №1460/09-06 від 31.08.2020 року, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що вона не в змозі самостійно та повноцінно утримувати сина, оскільки син ОСОБА_3 , проживає в м. Луцьк, на що потрібні гроші на продукти харчування, одяг, взуття, книги, проїзд в громадському транспорті та інше. Позивач на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 6 років і ніде не працює, у зв`язку з чим, вона у скрутному матеріальному становищі. Зазначає, що відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на навчання сина не надає.
Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов`язок доказування своїх доводів і заперечень.
Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, а також враховуючи матеріальне становище сторін, той факт, що повнолітній син відповідача здобуває освіту, навчається на денній формі, він потребує матеріальної допомоги, та обов`язок відповідача, надавати допомогу сину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню зокрема, у розмірі 1000 гривень щомісячно, оскільки позовні вимоги позивача в сумі 2000 грн. не знайшли підтвердження, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.
Позивач звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 992, грн. 40 коп. на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись 191,199-200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226
ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Волинській духовній семінарії у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., 00 коп. щомісячно, починаючи з 10.01.2022 року до припинення ОСОБА_4 навчання у Волинській духовній семінарії, тобто до 30.06.2025 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2022 року.

СуддяП. В. Олійник