28.09.2022 Єдиний унікальний номер 205/9819/21
Номер провадження: 2/205/896/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 (далі - Відповідач), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2009 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення, як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям. 30.07.2020 року відповідач в черговий раз звернулася із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матеріям. Однак, в результаті проведеної перевірки правильності та достовірності інформації, наданої відповідачем для призначення соціальної допомоги, було виявлено надання (приховування) відповідачем недостовірних даних про майновий стан сім`ї, а саме, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.09.2020 року було встановлено, що відповідач з 14.09.2015 року по 10.05.2019 року зареєстрована, як фізична особа - підприємець, з вересня 2015 року по квітень 2017 року відповідач знаходилась на загальній системі оподаткування, а з квітня 2017 року по червень 2019 року відповідач знаходилася на спрощеній системі оподаткування, як платник єдиного податку 2 групи. Отже, під час перевірки особової справи встановлено, що при зверненнях з грудня 2015 року по листопад 2019 року в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі - ІІ, відповідач не відобразила інформацію впровадження підприємницької діяльності.

Далі позивач зазначає, що відповідачу було повідомлено про виявлений факт надання неповної інформації про доходи, запрошено до управління для надання пояснень та довідок про отримані доходи, за час проведення підприємницької діяльності, але до управління відповідач так і не звернулася. Згідно п. 49 Порядку призначення, виплату допомоги на дітей одиноким матерям відповідачу було зроблено перерахунок надміру виплачених коштів за період з 01.06.2017 року по 31.07.2020 року у розмірі 55 284 грн. 63 коп.

З метою реалізації права позивача щодо повернення бюджетних коштів у добровільному та досудовому порядку, 15.03.2021 року та 28.09.2021 року відповідачу поштою були направлені повідомлення про необхідність утримання переплати та повідомлення щодо припинення надання та повернення надміру перерахованої соціальної допомоги на дітей одиноким матерям з визначенням суми надміру сплачених коштів, порядку та банківських реквізитів управління щодо самостійного їх повернення до бюджету.

Але, станом на 01.11.2021 року відповідач надміру виплачених коштів соціальної допомоги на дітей одиноким матерям не повернула, у зв`язку з чим, представник позивача змушена звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надмірно сплачені бюджеті кошти державної допомоги на дітей одиноким матеріям у розмірі 55 284 грн. 63 коп., за період з 01.06.2017 року по 31.07.2020 року та судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подала відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що вона дійсно була зареєстрована як фізична особа підприємець з 22.09.2015 року по 10.05.2019 року, але не отримувала дохід від здійснення підприємницької діяльності, про що вона надала до суду податкові декларації за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік.

У свою чергу, представник позивача скориставшись своїм процесуальним правом, подала відповідь на відзив, в якому зазначає, що при зверненнях з грудня 2015 року по листопад 2019 року в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі - ІІ, відповідач не відобразила інформацію впровадження підприємницької діяльності. Відповідачем особисто під підпис в поданій заяві зазначалось про те, що вона усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняте рішення щодо надання соціальної допомоги, будуть перевірені та про те, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення. Отже, відповідач навмисно приховала дані щодо зайняття нею підприємницькою діяльністю, які б суттєво вплинули на розмір призначеної їй державної допомоги на дітей одиноким матеріям, адже розрахунок допомоги здійснюється виходячи з того, на якій системі оподаткування знаходиться особа, а саме для платників єдиного податку другої групи за спрощеною системою оподаткування - складає два розміри мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_1 подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просила відмовити в задоволені позовних вимог Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям. У такій заяві по суті справи відповідач заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відповіді на відзив, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, після оголошення перерви подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник позивача зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову, після оголошення перерви подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести без її участі, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджено, що рішеннями Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про призначення допомоги сім`ям з дітьми з 2017 року по 2019 рік ОСОБА_1 була призначена допомога, як одинокій матері.

Із заяв ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги вбачається, що вона була повідомлена про обов`язок подавати повні та достовірні відомості про доходи та майновий стан сім`ї.

Із матеріалів справи вбачається, в результаті проведеної перевірки правильності та достовірності інформації, наданої відповідачем для призначення соціальної допомоги, було виявлено надання (приховування) відповідачем недостовірних даних про майновий стан сім`ї, а саме, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.09.2020 року було встановлено, що відповідач з 14.09.2015 року по 10.05.2019 року зареєстрована, як фізична особа - підприємець, з вересня 2015 року по квітень 2017 року відповідач знаходилась на загальній системі оподаткування, а з квітня 2017 року по червень 2019 року відповідач знаходилася на спрощеній системі оподаткування, як платник єдиного податку 2 групи. Отже, під час перевірки особової справи встановлено, що при зверненнях з грудня 2015 року по листопад 2019 року в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі - ІІ, відповідач не відобразила інформацію впровадження підприємницької діяльності.

Згідно п. 49 Порядку призначення виплати допомоги на дітей одиноким матерям відповідачу було зроблено перерахунок надміру виплачених коштів за періоди з 01.06.2017 року по 31.07.2020 року у розмірі 55 284 грн. 63 коп.

З метою реалізації права щодо повернення бюджетних коштів у досудовому порядку, на адресу ОСОБА_1 , органом соціального захисту направлялись повідомлення щодо припинення надання допомоги на дітей одиноким матерям та сумою переплати вищевказаною соціальної допомоги, а також, визначенням порядку та банківських реквізитів управління щодо самостійного повернення надмірно виплачених бюджетних коштів, проте, станом на день подання позову до суду відповідачем кошти у розмірі 55284 грн. 63 коп. до бюджету добровільно не повернуті.

У зв`язку із чим між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно із п. 34 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

За п. 49 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Відповідно до п. 6 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), а також довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Згідно із п. 28 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку у позивача та зверталася до позивача з заявами про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та подавала декларації про доходи та майновий стан, при цьому не повідомила, що вона займається підприємницькою діяльністю.

Одночасно з цим суд вказує, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Суд зазначає, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Згідно практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Суд вказує, що в даному випадку стороною позивача не наведено обов`язкових умов повернення надмірно виплаченої соціальної допомоги; зокрема не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджували б наявні ознаки (обставини) навмисного подання саме відповідачем недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Оскільки грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку із чим відмовляє у його задоволені в повному обсязі. На думку суду, з врахування соціального статусу відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на вказаного відповідача надмірного тягаря.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного, у зв`язку із відмовою в задоволені позову, суд вважає, що сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, Законом України від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п. п. 28, 34, 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» ст.ст. 19, 48, 81, 129, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям - відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі у вигляді судового збору покласти на позивача по справі Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан