У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2022 Справа №607/5287/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопади М.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопада М.І. звернулася в суд з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї виконанням виконавчого листа №607/5287/21, виданого 03 вересня 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП №66770675 з примусового виконання виконавчого листа №607/5287/21, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь Державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» заборгованості за кредитною угодою за №1738, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 388,88 грн., відсотками - 4728,96 грн., пені - 1036,77 грн., інфляційних збитків - 1012,96 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 256,02 грн., заборгованості за кредитною угодою №1779, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 444,44 грн., відсотками - 4682,17 грн., пені - 869,89 грн., інфляційних збитків - 714,67 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 214,41 грн., заборгованості за кредитною угодою №1791, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8144,44 грн., відсотками - 2031,09 грн., пені - 353,20 грн., інфляційних збитків - 328,65 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 86,93 грн., тобто разом 59 293 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто три) грн. 48 коп., а також 2270 грн. судового збору. 13 вересня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року оголошено у розшук боржника ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведене, те, що рішення суду на даний час не виконане, оскільки боржник ухиляється від його виконання, просить задовольнити подання.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини:

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2021 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь Державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» заборгованість за кредитною угодою за №1738, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 388,88 грн., відсотками - 4728,96 грн., пені - 1036,77 грн., інфляційних збитків - 1012,96 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 256,02 грн., заборгованості за кредитною угодою №1779, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 444,44 грн., відсотками - 4682,17 грн., пені - 869,89 грн., інфляційних збитків - 714,67 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 214,41 грн., заборгованості за кредитною угодою №1791, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8144,44 грн., відсотками - 2031,09 грн., пені - 353,20 грн., інфляційних збитків - 328,65 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 86,93 грн., тобто разом 59 293 грн. 48 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь Державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 2270 грн. сплаченого судового збору.

На підставі вказаного рішення суду 03 вересня 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/5287/21, де боржником зазначено ОСОБА_1 , стягувачем - Державну установу «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

13 вересня 2021 року головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову ВП №66770675 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

13 вересня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, на підставі якої були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

З акту державного виконавця від 29 вересня 2021 року вбачається, що державним виконавцем при виконанні виконавчого листа №607/5287/21 здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документів. Виходом державного виконавця встановлено, що майна на яке можна звернути стягнення та яке б належно боржнику на праві власності не виявлено.

Керуючись ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем вчинено запити в реєструючі органи для перевірки майнового стану боржника.

З відповіді ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» за №1339/07-2 від 19 жовтня 2021 року вбачається, що згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на будівлі площею 145,9 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білецькою Н.А. 13 травня 2008 року за реєстровим №3973.

Згідно відповіді Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за №1019 від 28 жовтня 2021 року, станом на 01 січня 2013 року за ОСОБА_1 зареєстровано житловий будинок за АДРЕСА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року оголошено розшук боржника ОСОБА_1 .

Як слідує з відповіді МВС України за №137889427 від 19 квітня 2022 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, інформація стосовно ОСОБА_1 відсутня.

З відповідей Державної фіскальної служби України за №137889417 та за №137889421 від 19 квітня 2022 року щодо джерела отримання доходів боржника - фізичної особи та про наявні рахунки у боржників вбачається, що інформація стосовно ОСОБА_1 відсутня.

Згідно відповіді Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області за №3738 від 01 лютого 2022 року, громадянка ОСОБА_1 за відомостями ЄІАС УМП ДМС України документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 14 серпня 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"(далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Одночасно суд зауважує, що в ст.2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. І саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

За таких обставин, суд не вбачає факту ухилення боржника від виконання рішення, так як відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Окремо слід зазначити, що із наявних в матеріалах справи доказів не встановлено факту перетину боржником кордону України з часу відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, однак державний виконавець в судове засідання не з`явився, що розцінюється судом як не підтримання внесеного нею подання та не доведення обставин, викладених у ньому, тому суд приходить до висновку, що вказане подання головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопади М.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 261, 352-354, 441 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопади М.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк