Справа № 464/1438/20 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/786/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м.Львів

Справа № 464/1438/20

Провадження № 22ц/811/786/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційні скарги Акціонерного товариства «Таскомбанк»та ОСОБА_3 на рішення Сихівський районного суду м. Львова, ухвалене у м.Львові 18 січня 2021 року у складі судді Горбань О.Ю., у справі за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

16 березня 2020 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 січня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № KF46613, відповідно до умов якого, з урахуванням умов додаткових угод, в т.ч. від 10 жовтня та 7 листопада 2016 року, відповідач отримав кредит у сумі: транш 1 - 25 000 доларів США, транш 2 - 407 439 грн., транш 3 - 135 813 грн., із терміном погашення не пізніше 21 січня 2023 року. Вказує, що виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором забезпечується іпотекою квартири АДРЕСА_1 . У якості забезпечення виконання грошового зобов`язання за вказаним кредитним договором, з ОСОБА_4 укладено договір поруки № KF46613-S від 22 липня 2013 року, згідно якого у випадку порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Стверджує, що банком виконано свої зобов`язання за кредитним договором та надано відповідачу обумовлені суми коштів, проте відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань. Зазначає, що загальний розмір заборгованості по траншу 2, станом на 26 лютого 2020 року становить 273 418, 44 грн., з яких: 264 195, 20 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 7 892,99 грн.- заборгованість по відсотках, 1 330,25 грн. - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 26 серпня 2019 року по 26 лютого 2020 року. Просить позов задовольнити.

Рішенням Сихівський районного суду м. Львова від 18 січня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № KF 46613 від 21 січня 2008 року в розмірі 265 525,45 грн., з яких: 264 195,20 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 1 330,25 грн. - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 26 серпня 2019 року по 26 лютого 2020 року. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили. АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_3

АТ«Таскомбанк» не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині про відмову у задоволенні позову повністю. Зазнаає, що нарахування сум, які підлягають стягненню, проведено відповідно до умов договорів, на що не звернув увагу суд першої інстанції. Просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви.

ОСОБА_3 вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду в частині задоволення вимог банку та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.Вказує, що звернення позивача щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасним, оскільки на момент звернення до суду є чинним кредитний договір, який викладено в новій редакції згідно додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 7 листопада 2016 року. Згідно п.8.3 зазначеної угоди позичальник зобов`язується повернути банку кредит з періодичністю та в розмірах, визначених в розділі 1 кредитного договору та відповідно до графіку з урахуванням пільгового періоду щодо погашення кредиту, якщо такий встановлений кредитним договором. Якщо графік не укладений між сторонами, позичальник зобов`язується повернути банку кредит не пізніше кінцевої дати повного виконання боргових зобов`язань. Вказує, що відсутній графік погашення кредиту до кредитного договору, який укладений в редакції від 7 листопада 2016 року. Тому відповідно у позичальника виникає обов`язок повернення кредиту не пізніше кінцевої дати повного виконання боргових зобов`язань. Зазначає, що кінцевою датою виконання боргових зобов`язань є 21 січня 2023 року. Ця дата ще не настала, а відтак позов є передчасним. Відповідно до п.12.1.8 умов кредитного договору банк має право незалежно від інших положень кредитного договору вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині за умови обставин, які перелічені у даному пункті договору. Таке виконання боргових зобов`язань повинно бути здійснене позичальником протягом 60 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше 75 календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику. Стверджує, що банк 27 грудня 2019 року направляв йому повідомлення-вимогу, однак така вимога залишилась не виконаною, оскільки він ( ОСОБА_3 ) не укладав 10 жовтня 2016 року кредитного договору № KF46613 980 2, № KF46613 980 3 і кредит в сумі 534 252 грн. не отримував. Вимоги з іншим змістом він не отримував. Банком надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № KF46613 980 2 від 10 жовтня 2016 року, однак судом розглядається позов щодо виконання зобов`язань за іншим кредитним договором (№ KF46613 від 21 січня 2008 року). Вважає, що позивачем не надано належних доказів щодо наявної заборгованості та її розміру. Також позивач у своїх розрахунках зазначає відсоткову ставку за період з 1 лютого по 28 лютого 2017 року та у період з 1 серпня 2017 року по 26 лютого 2020 року у розмірі 19 % річних, однак такий розмір відсоткової ставки відсутній в умовах кредитного договору.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 21 січня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є АТ «Таскомбанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № KF 46613. Згідно умов цього договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 25 000 доларів США строком на 15 років, кінцевий строк погашення кредиту - не пізніше 21 січня 2023 року. Позичальник зобов`язався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних щомісяця згідно з графіком, а у випадку виникнення заборгованості, відсотки складатимуть 15% річних.

Отримання коштів відповідачем підтверджується заявами на видачу готівки № 261_3 від 21 січня 2008 року та № 218_17 від 30 січня 2008 року.

21 січня 2008 року у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Електрон Банк» та відповідачами укладено іпотечний договір, згідно з яким відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 81,8 кв.м, житловою - 50,9 кв.м.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_4 22 липня 2013 року укладено договір поруки № KF 46613-S, за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язалася солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором № KF 46613 від 21 січня 2008 року.

10 жовтня 2016 року між сторонами укладено додаткову угоду №KF46613_980 до кредитного договору, згідно якої банк надає ОСОБА_3 строковий кредит у розмірі: транш 1- 25 000 доларів США, транш 2- 407 439 грн., транш 3-13 5813 грн. із терміном погашення не пізніше 21 січня 2023 року. Цільове призначення кредиту: транш 1 - на купівлю нерухомості, транші 2 та 3 - на погашення існуючої заборгованості позичальника за кредитним договором за кредитом в доларах США. Позичальник зобов`язується повністю погасити існуючу заборгованість за кредитним договором в доларах США, в тому числі за кредитом, процентами, комісіями та іншими платежами не пізніше 10 жовтня 2016 року.

У зв`язку із укладенням вказаної додаткової угоди, 10 жовтня 2016 року укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № KF 46613/S-2.

7 листопада 2016 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої встановлено процентну ставку за кредитним договором, а саме: транш 1 -12 %, транш 2- з 10 жовтня 2016 року - 18 %, транш 3 - з 10 жовтня 2016 року - 0,0001 річних, а також додаткову угоду № 1 до договору поруки № KF 46613/S-2.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку позичальника, проте відповідач неналежним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.

Відповідач відповідно до умов кредитного договору засвідчив, що всі умови цього договору та додаткових угод йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Усі додаткові угоди укладені в присутності поручителя ОСОБА_4 та нею засвідчені.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, не сплатив відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами кредитного договору.

27 грудня 2019 року позивачем, на виконання умов кредитного договору, надсилалися боржникам рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачами залишено без уваги та виконання.

Є встановленим, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 цього Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлено, що станом на 26 лютого 2020 року заборгованість відповідачів перед банком складає 273 418, 44 грн., з яких: тіло кредиту - 264 195, 20 грн., відсотки - 7 892,99 грн., пеня на суму простроченої заборгованості за період з 26 серпня 2019 року по 26 лютого 2020 року - 1 330,25 грн.

З розрахунків заборгованості вбачається, що позивачем при здійснені розрахунку заборгованості по відсотках за період з 1 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року та з 1 серпня 2017 року по 26 лютого 2020 року зазначено відсоткову ставку у розмірі 19 % річних.

З кредитного договору № KF 46613 від 21 січня 2008 року вбачається, що банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 25 000 доларів США строком на 15 років, кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 21 січня 2023 року. Позичальник зобов`язався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних щомісяця згідно з графіком, а у випадку виникнення заборгованості, відсотки складатимуть 15% річних.

7 листопада 2016 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої встановлено процентну ставку за кредитним договором, а саме: транш 1 -12 %, транш 2- з 10 жовтня 2016 року - 18 %, транш 3 - з 10 жовтня 2016 року - 0,0001 річних та додаткову угоду № 1 до договору поруки № KF 46613/S-2.

З урахуванням встановленого, суд прийшов до висновку, що даний розрахунок по відсотках з відсотковою ставкою 19 % річних не може братись до уваги, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по відсотках.

Оскаржуване рішення також мотивовано тим, що відповідно до ст. ст. 12, 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.43 ЦПК України обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі аналізу наявних у справі доказів та встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із тіла кредиту по другому траншу та пені, відмову у задоволенні вимоги про стягнення відсотків.

Колегія суддів вважає, що судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Таскомбанк» та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сихівський районного суду м. Львова від 18 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2021 року.

Головуючий ______________________ Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш __________________ Р.В. Савуляк