Справа № 181/491/20
Провадження № 2/181/1/22
"17" травня 2022 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Літвінової Л.Ф.,
за участі секретаря судового засідання Макогон І.С.,
представника позивача адвоката Рябенка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Ричка Юлія Олександрівна приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу про стягнення орендної плати та припинення договору оренди земельної ділянки у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати шляхом його дострокового розірвання,
Нормативна грошова оцінка станом на день укладення договору оренди земельної ділянки становила 83 909 гривень 00 копійок.
Земельну ділянку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Розмір орендної плати за рік становить: 3 % з урахуванням ротації культур згідно в проектом землеустрою від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік оренди, що складає 2 518 гривень на рік (пункт 9 договору) (дописано ручкою чорного кольору).
Згідно з п. 10 зазначеного договору «Перший платіж в сумі: 15 000,00 грн. до 31 грудня 200 року, який вона не отримала.
Другий платіж одноразово в період з 01 по 31 грудня відповідного 49-го року оренди в сумі: 108 382 грн..
Починаючи з 15 березня і до часу звернення до суду вона не отримала орендну плату, зазначену в договорі в розмірі 2 518.00 грн. щорічно.
Відповідно до п.14 Договору «Дозволяється попередня сплата орендної плати в порядку, погодженому сторонами».
Як їй стало відомо з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.06.2020 року - був укладений договір про відступлення права оренди за договором оренди землі серія та номер П2, виданий 01.03.2017 року, видавник: ТОВ «Преображенське-М» та ОСОБА_2 .
Договір оренди землі П2, виданий 01.03.2017 року, видавник: ТОВ «Преображенське-М» та ОСОБА_2 їй невідомий і вона його не підписувала.
Відповідно до зазначеного договору змінились орендарі.
Щорічна орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки або 2518,00 грн..
Нормативна грошова оцінка на момент укладення договору становила: 83 909,00 грн..
Нормативна грошова оцінка згідно безкоштовного Витягу Відомості про земельну ділянку у розділі «Відомості про нормативну грошову оцінку» станом на 28.02.2019 року становить: 229 654,12 грн..
У договорі строк виплати орендної плати не визначений жодним пунктом.
Розрахунок заборгованості наступний:
з 15.03.2017 року по 15.03.2018 року = 83 909 грн. * 3% = 2 518,00 грн.;
з 15.03.2018 року по 15.03.2019 року = 83 909 грн.* 3% = 2 518,00 грн.;
з 15.03.2019 року по 15.03.2020 року = 229 653,12 грн. * 3% = 6 889,59 грн., де 15.03. момент укладення договору оренди земельної ділянки
Всього заборгованість по оплаті орендної плати становить: 2 518,00 + 2518,00 +6 889,59 грн. = 11 925,59 грн..
Наведені обставини та докази є підставою для припинення договору оренди земельної ділянки від 15.03.2010 року шляхом дострокового розірвання через систематичну несплату орендної плати.
Ухвалою від 17 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків (т.1 а.с.17-18).
05 серпня 2020 року ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 17 червня 2020 року надала уточнену позовну заяву та заяву про поновлення процесуального строку (т.1 а.с.22-33, 74-76).
Ухвалою від 06 серпня 2020 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.77-78).
18 серпня 2020 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом було направлено запити до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області стосовно реєстрації місця проживання та інших персональних даних відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т.1 а.с.81, 82).
15 вересня 2020 року до суду надійшли відомості стосовно реєстрації місця проживання та інших персональних даних відповідачів (т.1 а.с.83, 84).
Ухвалою від 16 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, визначені строк для подання відзиву, призначене підготовче судове засідання на 30 вересня 2020 року (т.1 а.с.85-86).
Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 22 жовтня 2020 року (т.1 а.с.113-114).
22 жовтня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 26 жовтня 2020 року.
Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року замінено первісного відповідача-1 ТОВ «Преображенське-М», яке ліквідоване, на ТОВ «Перемога» (т.1 а.с.177-178).
Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, частково задоволено клопотання представника позивача про забезпечення доказів (т.1 а.с.182-183).
Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року явку відповідача ОСОБА_3 визнано обов`язковою, судовий розгляд відкладено (т.1 а.с.193-194).
Ухвалою суду від 28 травня 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково (т.2 а.с.80-82).
Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (т.2 а.с.121-123).
Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (т.2 а.с.138-139).
Ухвалою судді від 06 січня 2022 року задоволено заяву представника відповідача про проведення судового засідання за допомогою додатку «EasyCon» (т.2 а.с.185-186).
10 січня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хандусенко І.О. надав заяву про повернення до підготовчого провадження та відзив на позовну заяву (т.2 а.с.188-189, 190-194).
08 лютого 2022 року представник позивача надав заяву, в якій просив вирішити питання щодо участі адвоката Хандусенка І.О. у цивільній справі, як представника відповідача (т.2 а.с.214-217).
У судовому засіданні представник позивача адвокат Рябенко В.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача-1 Халинбаджах А.В. у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.
Третя особа Ричка Ю.О. приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила.
Оскільки судом встановлено, що представник відповідача ТОВ «Перемога» адвокат Халинбаджах А.В., відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово мали змогу з`явитись у судові засідання, однак проігнорували їх та навмисно затягували розгляд справи, а також враховуючи їх належне повідомлення про судове засідання на 17.05.2022 року, керуючись ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, який наполягав на розгляді справи по суті, протокольно ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи по суті існуючий спір, суд враховує таке.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України). Диспозитивність цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом (ст. 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 050849 належить земельна ділянка площею 7,390 га, що розташована території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.35).
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 213897777 від 25.06.2020 року, був укладений договір про відступлення права оренди за договорами оренди землі серія та номер П2, виданий 01.03.2017 року, видавник: ТОВ «Преображенське-М» та ОСОБА_2 (т.1 а.с.51-52).
Позивач ОСОБА_1 не надавала жодної довіреності ТОВ «преображенськее-М», або директору Филь Є.В., а тим більше ТОВ «Перемога» на здійснення будь-яких дій щодо земельної ділянки, власником якої вона є, в тому числі і на укладення нових договорів оренди, переуступки, міни, емфітевзису, суборенди чи інших цивільно-правових договорів.
Відомості щодо дострокового припинення, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Преображенське-М» договору оренди земельної ділянки від 15.03.2010 року у матеріалах справи відсутні.
Правонаступник ТОВ «Преображенське-М» орендар ТОВ «Перемога» не надало жодних відомостей щодо дострокового припинення спірного договору з орендодавцем ОСОБА_1 .
Ці факти говорять про те, що земельна ділянка використовується ТОВ «Перемога», але орендна плата не виплачується. Доказів виплати відповідачами суду не надано.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що працювала головним бухгалтером в ТОВ «Преображенське-М» з 2006 року до 2013-2014 років. Порядок виплати орендної плати за договором здійснювався згідно касового ордеру. Договір ОСОБА_1 підписаний на 49 років. Виплачувались одноразово великі суми. ОСОБА_1 виплачувалась орендна плата через доручення.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.03.2017 р. № 1984-VIII) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 37 договору орендар зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).
Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Разом з тим, згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Системний аналіз зазначених положень законодавства, з врахуванням положень ЦК України щодо оренди, дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди землі з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У пункті «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Систематична несплата орендної плати є істотним порушенням договору, оскільки основний інтерес орендодавця полягає в отриманні прибутку у вигляді орендної плати.
Тобто орендодавець землі вправі вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (абз.5 ч.1 ст.24 Закону № 161). А на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24-25 Закону № 161 та умовами договору (ч.1 ст.32 вказаного Закону). Та більше, у п. «д» ч.1 ст.141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Тобто у разі систематичної несплати орендної плати за користування ділянкою відбувається систематичне порушення договору оренди, що може бути підставою для розірвання такого договору (п.42 Договору).
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідачем ТОВ «Перемога» не надано суду жодного письмового документу щодо виплати орендної плати позивачу ОСОБА_1 за договором оренди від 15 березня 2010 року.
Враховуючи зазначене, сплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору. Такий обов`язок відповідач не виконує, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2017-2019 роки підлягають задоволенню.
Крім того, наведені обставини та докази є підставою для припинення договору оренди земельної ділянки від 15.03.2010 року шляхом дострокового розірвання через систематичну несплату орендної плати.
Суд звертає увагу на те, що однією з основних засад цивільного судочинства (ст. 3 ЦК України) є добросовісність. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 390/34/17 у постанові від 10 квітня 2019 року зробив правовий висновок щодо принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину (доктрина venire contra factum proprium).
Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідати завданню цивільного судочинства, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд зауважує наступне.
Так відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з квитанцій, долучених до матеріалів справи, позивач поніс судові витрати за оплату судового збору в сумі 2102 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.2, 10-13, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.11, 12, 509, 525, 526, 529, 610, 612, 627, 628, 629, 651 ЦК України, ст.141 ЗК України, ст.1, 2, 13, 32 Закону України «Про оренду землі», суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Ричка Юлія Олександрівна приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу про стягнення орендної плати та припинення договору оренди земельної ділянки у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати шляхом його дострокового розірвання - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 26 травня 2022 року.
Суддя: Л. Ф. Літвінова