Справа № 183/317/22
№ 2/183/2250/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:
- вселення ОСОБА_1 в належну їй частину житлового будинку літ. А в домоволодінні АДРЕСА_1 , яка складається з приміщень: 1-6 + 1-7 (10,2 кв.м.+ 7,0 кв.м.) - житлові кімнати; 1-3 (5,3 кв.м.) - житлова кімната; сіни - 1-2 (9,3 кв.м.); ганок; козирок, -
20 січня 2022 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що їй - ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду від 26 вересня 2013 року у справі № 0427/9535/12 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 жовтня 2016 року, серія та номер НВХ 292333 належить 5/18 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідач - ОСОБА_2 є співвласником спірного домоволодіння, якому належить також 5/18 часток в порядку спадкування за законом. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 16 січня 2019 року про поділ домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками в натурі, припинення права спільної часткової власності вимоги ОСОБА_1 були задоволені. ОСОБА_1 виділено в житловому будинку літ. А: приміщення 1-6 + 1-7 (10,2кв.м.+ 7,0кв.м.) - житлові кімнати; 1-3 (5,3кв.м.) житлову кімнату; сіни - 1-2(9,3кв.м.); ганок; козирок; вбиральня літ.З; зливна яма - №2; Ѕ літнього душу літ.Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт № 4; Ѕ огорожі № 5; Ѕ огорожі № 6; Ѕ огорожі № 7; Ѕ огорожі № 8; замощення № 9; сарай літ.Ж. Разом: площа квартири АДРЕСА_2 - 22,5 кв.м. Визначено, що для поділу житлового будинку необхідно провести наступні переобладнання: приміщення 1-2 обладнати під кухню; демонтувати частину перегородки довжиною 2,13 м між приміщеннями 1-6 та 1-7; обладнати під житлову кімнату площею 17,2 кв.м.; встановити перегородку між приміщенням 1-2 та 1-1. А інша Ѕ частина житлового будинку літ. А з відповідними надвірними будівлями виділена відповідачу. Відповідач по справі - ОСОБА_2 мешкає у спадковому будинку, фактично користується всією спірною частиною домоволодіння - житловим будинком літ. А. Доступу до своєї частини будинку позивач не має. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1205 га, яка є не приватизованою. Позивач не має доступу до своєї власності, позбавлена можливості виконати рішення суду та виконати необхідні переобладнання, оскільки відповідач не пускає її у двір домоволодіння. Представник позивача неодноразово приходила до будинку, щоб вирішити вселення мирним шляхом, але відповідач погрожує фізичною розправою в разі, якщо позивач без його згоди зайде в двір. Своїм проживанням в належній позивачу частині житлового будинку літ. А домоволодіння АДРЕСА_1 відповідач перешкоджає позивачу, як власнику, користуватися, розпоряджатися належним майном на свій розсуд. Вирішити цей спір добровільно відповідач відмовляється, тому що між позивачем і відповідачем протягом багатьох років склалися неприязні стосунки.
Ухвалою судді від 27 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні 27 жовтня 2022 року допитано свідків у справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
У судовому засіданні 17 листопада 2022 року представник позивача позов підтримала, надала пояснення, аналогічні змісту позову. Вказала, що неодноразово при спробі позивача та її представника потрапити до належної позивачу частини будинку викликались співробітники правоохоронних органів, які фіксували заяви позивача, однак допомогти позивачу потрапити до належного їй майна не змогли, вказуючи на наявність цивільних правовідносин. Відповідач, інші особи, які проживають у будинку без реєстрації зі згоди відповідача погрожують позивачу фізичною розправою та не пускають до будинку. Зазначила, що інші 8/18 частини домоволодіння не є власністю ані позивача, ані відповідача, є окремим будинком, який виділено у власність іншій особі. У судове засідання 18 листопада 2022 року представник позивача не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подавав.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
У відповідності до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2013 року у справі № 0427/9535/2012 /а.с.7-8/ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , треті особи Новомосковська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину житлового будинку, зокрема, визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/27 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після бабусі ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року у справі № 183/6448/16 /а.с.9-11/ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння між співвласниками в натурі, припинення права спільної часткової власності:

визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/18 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , та виділити їй у користування квартиру АДРЕСА_2 , згідно варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3561/3562-17 від 27 лютого 2017 року, в житловому будинку літ. А: приміщення 1-6+1-7 (10,2кв.м.+7,0 кв.м.) житлова кімната; 1-3 (5,3 кв.м.) - житлова кімната, сіни 1-2 (9,3 кв.м.); ганок; козирок; вбиральня літ.З; зливна яма - №2; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Ж. Разом: площа квартири АДРЕСА_2 - 22,5 кв.м.

визнано за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 5/18 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , та виділити йому у користування квартиру АДРЕСА_3 , згідно варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3561/3562-17 від 27 лютого 2017 року, в житловому будинку літ. А: приміщення - 1-5 (8,2 кв.м.) - житлова кімната; 1-4 (15,0 кв.м.) - житлова кімната; сіни 1-1 (8,8 кв.м.); вбиральня літ.К; зливна яма - №10; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Д.; навіс літ.Е. Разом: площа квартири АДРЕСА_3 - 23,2 кв.м.

припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію різниці вартості виділених часток у майні в сумі 1390,00 грн. 00 коп.

зобов`язано ОСОБА_1 провести наступні переобладнання: Приміщення 1-2 обладнати під кухню; Демонтувати частину перегородки довжиною 2,13 м між приміщенням 1-6 та 1-7 обладнати під житлову кімнату площею 17,2 кв.м.; Встановити перегородку між приміщенням 1-2 та 1-1.

зобов`язано ОСОБА_2 провести наступні переобладнання: Закласти дверний отвір між приміщенням 1-1 та 1-4; Улаштувати дверний отвір між приміщенням 1-1 та 1-4; Віконний отвір обладнати в дверний в приміщенні 1-1 (встановлення подвійних дверей) з улаштуванням ганку та козирка.

Судом встановлено також, що 5/9 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 5/18 частин належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Обставини щодо часток у праві власності сторін підтверджується також наданими у даному судовому засіданні позивачем у засвідчених копіях свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.12/, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /13/, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.14-15/.

З показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що він є сусідом ОСОБА_1 . Приблизно у вересні 2022 року на її прохання він поїхав до м. Новомосковська Дніпропетровської області разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . Коли вони приїхали до території домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 або ОСОБА_1 постукала у хвіртку подвір`я. Після чого з будинку вийшов чоловік та підійшов до хвіртки. На прохання ОСОБА_1 допустити її та ОСОБА_9 до належної ОСОБА_1 частки будинку чоловік почав лаятися та повідомив про те, що не відчинить. Після чого ОСОБА_1 викликала поліцію. О 10-11 годині дня вони поїхали назад до м. Підгороднє Дніпропетровської області, оскільки до домоволодіння АДРЕСА_1 їх не пустили і потрапити туди вони не змогли.

З показів свідка ОСОБА_3 , який є сусідом ОСОБА_1 вбачається, що на прохання ОСОБА_9 він разом з ОСОБА_9 приблизно у липні 2022 року їздив до м. Новомосковська Дніпропетровської області. Під`їхавши на машині до території домоволодіння АДРЕСА_1 він бачив та чув, як ОСОБА_9 вийшла з машини, підійшла до хвіртки домоволодіння та почала гукати людей, які там знаходяться щоб потрапити до будинку. Приблизно через п`ять хвилин вийшла незнайома йому жінка та вислухавши пояснення ОСОБА_10 про необхідність потрапити до будинку, як представника ОСОБА_1 почала кричати та сваритися, відмовляючись надати доступ за вказівкою господаря будинку ОСОБА_2 .

У відповідності до висновку, погодженого начальником ВП Новомосковського РВП в Дніпропетровській області від 15 вересня 2022 року № 244, 27 серпня 2022 року до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_2 , який перешкоджає їй вселитися в половину 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 , яка належить їй за спадщиною. В ході перевірки звернення ОСОБА_11 пояснила, що в АДРЕСА_1 , в неї за спадщиною від бабусі є 1/2 частина будинку. Також ОСОБА_1 пояснила, що власник другої половини будинку ОСОБА_2 не дає можливості заселитися їй в свою частину будинку. За даним фактом опитати ОСОБА_2 не виявилося можливим. Враховуюче те, що в даній події відсутній склад будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України, а вбачаються цивільно-правові відносини справи по яким вирішують не інакше як в суді за скаргою потерпілого повідомлення вважається розглянутим, матеріали списано до справи Новомосковського РВП /а.с.38/.

За таких обставин вбачається наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу права користування позивачем належним їй майном.

Вирішуючи позов, суд виходить з таких норм законодавства.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплено положення, відповідно до яких громадяни, що мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно з частинами 1, 3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положенням ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що будинок належав сторонам на праві спільної часткової власності. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року у справі № 183/6448/16 проведено поділ домоволодіння між співвласниками в натурі, зобов`язано сторони вчинити дії з такого припинення. Припинено права спільної часткової власності сторін. Однак, доказів на підтвердження виконання рішення суду в частині дій зобов`язального характеру не надано. Надані докази вказують на те, що відповідач створює перешкоди в доступі позивача до належного їй житлового приміщення. При цьому, хоча право спільної часткової власності припинено, однак позивачем набуте право особистої приватної власності на 5/18 частин домоволодіння АДРЕСА_1 - квартиру АДРЕСА_2 , згідно варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3561/3562-17 від 27 лютого 2017 року, в житловому будинку літ. А: приміщення 1-6+1-7 (10,2кв.м.+7,0 кв.м.) житлова кімната; 1-3 (5,3 кв.м.) - житлова кімната, сіни 1-2 (9,3 кв.м.); ганок; козирок; вбиральня літ.З; зливна яма - №2; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Ж. Разом: площа квартири АДРЕСА_2 - 22,5 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що норми ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, особа може використовувати вимоги про: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (абзаци 1-10 частини другоїстатті 16 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках (абзац 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, та призводить до їх відновлення.

Таким чином, суд вважає доведеними і обґрунтованим позовні вимоги, оскільки на момент розгляду справи встановлено, що відповідач проживає у спірному житловому приміщенні, яке складає 5/9 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та 5/18 з яких належить йому на праві приватної власності, користується ним, позивач у належній їй на підставі рішення суду квартирі АДРЕСА_2 , яка складає 5/18 частин не проживає і має намір вселитися. Також, наданими позивачем доказами підтверджується, що між сторонами існує конфліктна ситуація, відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном, не допускає останню на подвір`я житлового будинку, що унеможливлює доступ до належної позивачу квартири, чим порушує охоронювані законом права останньої.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Отже, позивач має право вимагати від відповідача усунути перешкоди у вільному володінні та користуванні майном шляхом вселення у нього.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Усунути з боку ОСОБА_2 перешкоди у праві користування житловим приміщенням ОСОБА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 в належну їй на праві власності 5/18 частину житлового будинку літ. А в житловому будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: приміщення 1-6+1-7 (10,2кв.м.+7,0 кв.м.) житлова кімната; 1-3 (5,3 кв.м.) - житлова кімната, сіни 1-2 (9,3 кв.м.); ганок; козирок; вбиральня літ.З; зливна яма - №2; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Ж.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.11.2022.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ; проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.О. Парфьонов