Справа № 278/704/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Вербовської Н. С., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку з прибудовами «А» загальною площею 63,6 кв м, житловою 27,9 кв м; сараю літ. Б, туалету літ. У, погрібу літ. Пг, колодязю літ. К, огорожі № 2, 3.

Позов обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_3 , після чого відкрилась спадщина, яка складалась із 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , яку він, звернувшись до приватного нотаріуса Черпак Г. А., прийняв у порядку спадкування за законом. Однак, як виявилось у подальшому, померлій на праві власності належало також інше спірне майно, проте, звернутись до приватного нотаріуса Черпак Г.А. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач не може, так як вказаний нотаріус не працює, оскільки позбавлена свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; документи нотаріального діловодства нотаріуса до Житомирського обласного державного нотаріального архіву на зберігання не передавались.

Посилаючись на неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у приватного нотаріуса Черпак Г.А., у зв`язку із припиненням останньою приватної нотаріальної діяльності, позивач звернувся до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 26.03.2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 23).

Ухвалою суду від 11.01.2021 року зупинено провадження до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 113).

Ухвалою суду від 14.07.2021 року поновлено провадження у справі (т. 1 а.с. 124).

16.09.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна С. В. належним чином завірену копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 134).

Ухвалою суду від 03.11.2021 року замінено відповідача ОСОБА_4 на його правонаступника - ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 156).

Судом також у процесі розгляду справи було постановлено ряд ухвал про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г. А. копії спадкової справи № 46, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за 2017 рік (т. 1 а.с. 38, 46, 71-72, 86, 170, 236).

28.10.2022 року приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали надано копію спадкової справи (т. 2 а.с. 1-30).

Представником позивача подано письмову промову (т. 2 а.с.37-40), у якій посилається на те, що припинення приватним нотаріусом Черпак Г. А. своєї діяльності прирівнюється до фактичної відмови у оформленні свідоцтва про спадщину на ім`я позивача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначів, що до нотаріуса ним не подавлись правовстановлюючи документи на спірне спадкове майно, як і не надавалась відмова нотаріусом щодо питання спадкування даного майна.

Відповідач у судове засідання не з`явилась; про дату, час та місце була повідомлена належним чином, однак поштові відправлення, що направлялись останній, повернулись на адресу суду не врученими адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1 а.с. 173-180, 181-182, 205-206, 213-214, 220-221; т. 2, а.с. 31, 36).

У попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечував з приводу задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.12.1983 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб; прізвища після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 (а.с. 5).

Позивач є сином ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

03.08.2017 року приватним нотаріусом Черпак Г.А. заведено спадкову справу № 46/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 2-30), згідно якої ОСОБА_1 прийняв спадщину в порядку спадкування за законом і отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 від 09.10.2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 3370 (т. 2, а.с. 26); ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився (т. 2, а.с. 18).

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку ймовірно від 22 травня 1989 року ОСОБА_4 придбав житловий будинок (т. 1, а.с. 6). Однак суд зауважує, що із вказаного договору не можливо достаменно встановити номер будинку та адресу його знаходження.

Відповідно до довідки виконкому Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 976 від листопада місяця 2019 року (т. 1, а.с. 5) згідно запису погосподарської книги № 11, особовий рахунок № НОМЕР_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_4 , який являється його власником згідно договору купівлі-продажу; в будинку ніхто не зареєстрований.

Згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 584 від 05.11.2019 року (т. 1, а.с. 7) право власності на спірне майно за ОСОБА_4 не зареєстровано., що підтверджується також інформаційною довідкою № 186295630 від 25.10.2019 року (т. 1, зворот. а.с. 7).

На замовлення позивача 06.02.2020 року булу виготовлено технічний паспорт на спірний будинок (т. 1, а.с. 8-10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (т. 1, а.с. 108).

Згідно копії спадкової справи № 48/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 143) із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 146).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт (т. 1, а.с. 148), яким все своє майно заповів ОСОБА_2

18.09.2018 року припинено приватну нотаріальну діяльність Черпак Г. А. по Житомирському міському нотаріальному округу на підставі наказу Міністерства юстиції України від 16.08.2020 №2652/5 та наказу Головного територіального управління юстиції у м. Житомирській області від 18.09.2018 №242/6.

Згідно з інформацією, отриманою з Житомирського обласного державного нотаріального архіву, станом на 11.02.2022 року документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г. А. до Житомирського обласного нотаріального архіву не передано (т. 1, а.с. 183-184).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб (стаття 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина 3 статті 1223 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1 статті 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса […] за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина 1 статті 1297 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса (частина 1 статті 30-1 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон).

Особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням відповідного територіального органу Міністерства юстиції України, але лише один раз і не більше ніж на місяць (частина 5 статті 30-1 Закону).

У разі неможливості або відмови приватного нотаріуса особисто здійснити передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса у встановлені строки цей обов`язок покладається на відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України, яке в разі необхідності залучає до цього поліцейських (частина 6 статті 30-1 Закону).

Звертаючись з поданим позовом позивач як спадкоємець за законом вказував на неможливість отримання свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку із припиненням приватної нотаріальної діяльності Черпак Г. А .

Слід зазначити, що можливість визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися в разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що суть спору у справі фактично зводиться до того, що позивач не має перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті матері в установленому законом порядку, у зв`язку із прийняттям компетентними органом рішення про припинення приватної нотаріальної діяльності нотаріуса Черпак Г. А .

Слід зазначити, що винятковість обставин, які перешкоджають оформленню спадкових прав, повинна проявлятись через такі умови та причини, внаслідок яких набуття таких прав без судового втручання є взагалі неможливим, зокрема, в разі невизнання особою з функціями адміністративного контролю обсягу та змісту прав спадкодавця, існування інших обставин, які зумовлюють постійне, а не тимчасове оспорювання.

Натомість невиконання нотаріусом повноважень щодо оформлення спадкових прав не можна вважати невизнанням права або його оспорюванням у розумінні статті 392 ЦК України.

Частиною п`ятою, шостою статті 30-1 Закону передбачено, що особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений [...], але лише один раз і не більше ніж на місяць.

У разі неможливості або відмови приватного нотаріуса особисто здійснити передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса у встановлені строки цей обов`язок покладається на відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України, яке в разі необхідності залучає до цього поліцейських.

Суд звертає особливу увагу на те, що обставини, які входять до предмета доказування у справах про спадкування, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи (див. п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Відповідно до пункту 1.2. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження.

Відповідно до пункту 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Згідно із пунктом 2.4. Глави 10 Порядку у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Пунктом 4.9. Глави 10 Інструкції визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Натомість позивачем не надано належних та допустимих документів того, що приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, як не надано доказів того, що позивач звертався до нотаріуса з відповідними правовстановлюючими документами на спірне спадкове майно.

Із досліджених спадкових справ цього також не встановлено.

За таких обставин, хоча судом і встановлено певні перешкоди у реалізації позивачем права на оформлення спадкових прав, однак за відсутності рішення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та документів, наявних у спадковій справі на спірне майно, що унеможливлює встановлення обставин, які входять до предмета доказування у справах про спадкування, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування на підставі статті 392 ЦК України.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а також відсутність доказів понесення відповідачами судових витрат у цій справі, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 19, 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 273, ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 18.11.2022 року.

Суддя О. М. Дубовік