ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 травня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1387/21

Головуючий у першій інстанції Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/216/22

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 28.09.2021, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягти з останнього безпідставно отримані кошти в сумі 40900 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем як фізичною особою-підприємцем (далі за текстом ФОП) з 19.06.2019 по 17.12.2019 п`ятнадцятьма окремими платежами помилково сплачено вказані кошти на користь ФОП ОСОБА_2 . У призначенні цих платежів зазначено: «Зв.фін.доп. зг.дог. від 19.06.2019», адже нею та відповідачем не укладались будь-які правочини. Письмова вимога ОСОБА_1 про повернення їй вказаних коштів залишена відповідачем без задоволення. Натепер ФОП ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність на підставі власного рішення.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення та постановити рішення, яким задовольнити її позов. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- при підготовці позовної заяви ОСОБА_1 допущено технічну помилку при копіюванні документів: до позовної заяви нею додано копію вимоги, яка направлялась не відповідачеві, а ФОП ОСОБА_3 , але в описі вкладення у цінний лист, накладній та фіскальному чеці про оплату відправки поштової кореспонденції отримувачем значиться саме ОСОБА_2 , який і отримав її лист;

- позивач не ініціювала та не здійснювала 15 грошових переказів відповідачеві: розпорядження своїм рахунком вона довірила найманій особі, яка виконувала функції бухгалтера і мала електронний ключ доступу до банківського рахунка позивача. Остання дії цієї особи не перевіряла;

- зазначення в призначенні платежів: «Зв.фін.доп. зг.дог. від 19.06.2019» однозначно не вказує на існування договору між сторонами, згідно з яким позивачем переказано відповідачеві спірні кошти;

- суд вирішив справу на припущеннях та порушив принцип змагальності сторін;

- відповідачем на підтвердження правомірності набуття спірних коштів не надано жодного доказу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

ФОП ОСОБА_1 в період з 02.04.2019 до 26.02.2021, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, займалася такими видами економічної діяльності: 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний)»; 73.20 «Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки»; 63.99 «Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.»; 56.29 «Постачання інших готових страв»; 56.21 «Постачання готових страв для подій» (арк. 42).

ФОП ОСОБА_2 в період з 08.02.2016 до 26.09.2019, відповідно до даних згаданого Реєстру, займався такими видами економічної діяльності: 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний)» (арк. 41).

Перерахування позивачем коштів 15-ма платежами протягом червня-грудня 2019 р. на загальну суму 40900 грн 00 коп. на рахунок відповідача підтверджується копією виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» від 08.04.2021 (арк. 10-40), з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_2 :

дата: сума: призначення платежу:

19.06.2019 6000 грн 00 коп. «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

21.06.2019 1200 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

23.06.2019 1200 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

24.06.2019 2000 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

08.07.2019 3100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

11.07.2019 3100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

15.07.2019 3100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

19.07.2019 3100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

22.07.2019 4100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

30.07.2019 1100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

12.08.2019 4100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

15.08.2019 3100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

19.08.2019 2100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

20.08.2019 2100 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019»;

17.12.2019 1500 грн 00 коп., «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019».

22.04.2021 ОСОБА_1 направлено ОСОБА_2 вимогу про повернення помилково сплачених коштів в сумі 40900 грн. У копії вимоги, яка надана суду І інстанції, запропоновано ФОП ОСОБА_3 негайно повернути помилково перераховані грошові кошти в сумі 7000 грн 00 коп. та зазначено реквізити для їх повернення (арк. 6-7). В копії вимоги, наданій апеляційному суду, ОСОБА_2 пропонується негайно повернути помилково перераховані грошові кошти в сумі 40900 грн та зазначено реквізити для повернення (арк. 88-89).

Згідно з копією опису вкладення у цінний лист та накладної № 790, на адресу ОСОБА_2 : Чернігівський р-н та АДРЕСА_1 , надіслана вимога про повернення спірних коштів (арк. 8); згідно з скріншотом трекінгу відправлень Укрпошти, лист, про який йдеться у цьому абзаці, вручено адресатові 30.04.2021 (арк. 9).

Аналізуючи правові норми, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази суд доходить таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з цього припису майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначається ні суть помилки, якої припустилася позивач та (або) довірена особа останньої, яка виконувала функції бухгалтера і мала електронний ключ доступу до банківського рахунка позивача і яка перерахувала відповідачеві спірні кошти, ні механізм виникнення цієї помилки. Натомість з наданої суду копії виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» від 08.04.2021 вбачається, що спірні кошти відповідачеві надійшли саме на рахунок, реквізити якого вона знала. Крім того, у цій виписці вказане цільове призначення кожного з платежів, про які йдеться; у його написанні вжито 5 скорочень, з яких лише одне є загальновживаним («фін. фінансовий»), і дату. Тож саме позивач та (або) особа, яка здійснила перерахування спірних коштів, і повинна знати, яке цільове призначення спірних коштів ними вказано у документах на перерахування їх відповідачеві. Проте ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не йдеться, який сенс вкладено у їх цільове призначення та що означає речення «Зв.фін.доп. зг.дог від 19.06.2019». Внаслідок цього суд не має можливості перевірити твердження позивача про помилковість перерахування коштів відповідачеві.

Набуття відповідачем спірних коштів відбулося у не заборонений цивільним законодавством спосіб.

З наведеного випливає, що висновок місцевого суду про недоведеність позовних вимог є вірним.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються, як такі, що суперечать описаним вище встановленим у справі обставинам та визначеним відповідно до них правовідносинам. Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що твердження апелянта про те, що суд І інстанції вирішив справу на припущеннях, порушив принцип змагальності сторін та що відповідачем на підтвердження правомірності набуття спірних коштів не надано жодного доказу, є неспроможними в силу правової позиції, яку викладено у п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: