ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13211/21

Головуючий у першій інстанції Рахманкулова І. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/479/22

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Шапко В.М.,

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 28.12.2021, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 р. громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт народження його діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Миколаївка Бердянського повіту Таврійської губернії Російської імперії, яке у 1939 році в результаті адміністративно-територіального перерозподілу стало мати назву село Троїцьке Осипенківського району Запорізької області Української РСР. Заява обґрунтовується тим, що він має намір переїхати на постійне місце проживання до України, а встановлення вказаного факту надасть ОСОБА_1 право подати заяву про набуття ним громадянства України за територіальним походженням. Свідоцтво про народження ОСОБА_2 втрачено; за повідомленням Державного архіву Запорізької області актовий запис про народження останнього відсутній. Згідно з консультацією Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі за текстом УДМС України в Чернігівській області), ОСОБА_1 має право на набуття громадянства України за територіальним походженням за умови надання Управлінню рішення суду про встановлення вищевказаного факту, так як надані його представником адвокатом Левошко Я.В. документи, в тому числі копія витягів з особової справи військовослужбовця ОСОБА_2 , що виготовлені Центральним архівом Архівної служби Міністерства оборони Республіки Білорусь, де вірно зазначено місце народження ОСОБА_2 , не можуть слугувати документальним підтвердженням факту, про який йдеться.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні заяви відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив із того, що вимоги ОСОБА_1 є недоведеними.

В апеляційній скарзі останній просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити рішення про задоволення його заяви. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вимоги ОСОБА_1 є доведеними. Так:

- у витягу з особової справи ОСОБА_2 в послужному списку зазначено місце та дата його народження, але за даними Центрального архіву Архівної служби збройних сил Міністерства оборони Республіки Білорусь копія свідоцтва про його народження в матеріалах особової справи відсутня;

- національність ОСОБА_2 українець, що зазначено також в свідоцтві про народження батька заявника ОСОБА_3 ;

- при заповненні послужного списку місцем свого народження дідом зазначено с. Троїцьке Осипенківського району Запорізької області Української РСР, оскільки воно мало таку назву на дату складання послужного списку;

- судом проігноровано загальновідомий факт - утворення Української Народної Республіки;

- судом на власний розсуд розтлумачено чітку норму ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Левошко Я.В. підтримала апеляційну скаргу, представник УДМС України в Чернігівській області спеціаліст сектора юридичного забезпечення Федоренко О.Ю. визнав апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Воложин Мінської області Республіки Білорусь. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 (арк. 17-18, 19-20). Дідом заявника (батьком ОСОБА_3 ) є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 (арк. 21-22, 23-24).

У копії послужного списку А-311920 ОСОБА_2 (діда заявника), складеного 18.09.1955 Воложинським райвійськкоматом Молодечненської області Білоруської РСР, що 04.11.2021 належно посвідчена директором Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Білорусь, зазначено, що зі слів, підтверджених пред`явленими документами:

- ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Троїцьке Осипенківського р-ну Запорізької обл., його національність українець;

- з народження і по 1935 р. ОСОБА_2 проживав та працював в Запорізькій обл., з 1935 р. по 1941 р. в Харківській обл. УРСР, а в подальшому - в Молодечненській обл. Білоруської РСР (арк. 25-36).

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Запорізької області від 23.05.2022 № 06-07/410, с. Миколаївка було засноване на початку ХІХ сторіччя як с. Залізна (Залізна Балка) та входило до складу Мелітопольського (з 1842 р. - Бердянського) повіту Таврійської (з 1920 р. - Олександрівської, з 1921 р. - Запорізької, з 1922 р. - Катеринославської) губернії. У 1812 р. в селі була освячена церква ОСОБА_5 , за назвою якої село було назване ОСОБА_6 . У 1853 р. село було поділене на дві громади ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (з 1921 р. - с. Троїцьке, з 1930 р. - с. Карла Маркса). Постановою ВУЦВКу від 07.03.1923 на території Катеринославської губернії був створений Новоспасівський район Бердянського округу, до складу якого увійшла Миколаївська волость Бердянського повіту. Постановою ВУЦВКу від 03.07.1925 Бердянський округ був розформований, Новоспасівський район був перейменований на Бердянський район та введений до складу Маріупольського округу. Постановою ВУЦВКу від 02.09.1930 були ліквідовані округи. Постановою ВУЦКу від 09.02.1932 була створена Дніпропетровська область, до складу якої був включений і Бердянський район. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10.01.1939 була створена Запорізька область, до складу якої увійшов і ОСОБА_9 (з липня 1939 р. по червень 1958 р. - Осипенківський) район Дніпропетровської області. Інші відомості про зміни в територіальному поділі с. Миколаївка Бердянського району Запорізької області в цьому архіві відсутні (арк. 142).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 22.11.2021 власника 2/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування 1/9 частки цього будинку, копією свідоцтва про право на спадщину на 1/9 його частку та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідного змісту, ОСОБА_1 без відповідної реєстрації проживає в належній ОСОБА_10 частині вказаного будинку (арк. 54, 60-61, 62, 63, 64).

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, і встановлених у справі обставин доводить суд такого.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» визначено, що особа (іноземець або особа без громадянства), у якої її дід чи баба народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або у якої її дід чи баба народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з ч. 1 ст. 22 вказаного Закону, Президент України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України (п. 1); визначає порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень (п. 2).

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено, зокрема, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Згідно з п. 28 згаданого Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч. 1 ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" п. 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 44 вказаного Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Аналіз підп. «а» п. 28 згаданого Порядку доводить апеляційний суд висновку, що цей підпункт не містить вичерпного переліку документів, на підставі яких встановлюється факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Отож для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особі, дід чи баба якої народилися до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», необхідно надати будь-який офіційний документ, що достовірно засвідчує факт народження діда чи баби такої особи на вищевказаних територіях.

Послужний список ОСОБА_2 є офіційним документом. За своєю юридичною силою він є обліково-кадровим документом, складеним компетентним органом влади колишнього СРСР Воложинським райвійськкоматом Молодечненської обл. Білоруської РСР на підставі слів ОСОБА_2 , підтверджених пред`явленими документами, про що прямо зазначено в цьому списку. Він документ достовірно підтверджує факт народження діда заявника ОСОБА_2 на території, яка нині є територією України. Тобто ОСОБА_1 має належний документ, що достовірно підтверджує факт народження його діда до 24.08.1991 на території, яка нині є територією України.

В судовому засіданні представник УДМС України в Чернігівській області пояснив, що для Управління, яке він представляє, послужний список діда ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не є належним документом, що засвідчує факт народження останнього на територіях, зазначених у абз. 1 п. 28 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Проте він не посилається, на підставі якого нормативно-правового акту ґрунтується це твердження. Крім того, воно суперечить підп. «а» п. 28 зазначеного Порядку. До того ж вимоги ОСОБА_1 УДМС України в Чернігівській області визнаються.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, в заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити, з якою метою та причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, у разі відсутності необхідності вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (п. 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц).

Отже, виходячи з наведеного у попередніх двох абзацах у сукупності з ч. 1 ст. 319 ЦПК України і п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, яке затверджене Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки він має документ, що в силу підп. «а» п. 28 названого Порядку достовірно підтверджує факт, який він просить встановити в судовому порядку. Тобто у встановленні у судовому порядку факту, що є об`єктом судового розгляду, у ОСОБА_1 нема потреби.

Тож висновок місцевого суду про відмову в задоволенні заяви є вірним, проте мотиви, з яких суд дійшов цього висновку, є хибними. Тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні заяви і залишенню без змін в іншій частині.

Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах відповідно до приписів ч. ч. 2, 3 ст. 294 ЦПК України, так як всі вони мають виключне значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2021 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви й відмовити у її задоволенні з мотивів, наведених у цій постанові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 09.08.2022.

Головуючий: Судді: