ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/902/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2022 року (ухвалене суддею Ромазаном В.М., дата складення повного тексту 09 серпня 2022 року) у справі №607/20177/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтовувала тим, що спільний повнолітній син позивачки і відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею, навчається на другому курсі денної форми навчання ЛНУ ім. І. Франка, навчання закінчує 30 червня 2024 року, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Вказувала, що відповідач, після досягнення їхнім сином повноліття, ухиляється від утримання дитини та жодної матеріальної допомоги не надає і домовитись із ним про сплату аліментів їй не вдається. Зазначала, що не має можливості в повній мірі забезпечувати свого повнолітнього сина, відтак вважала, що таку змогу має відповідач, оскільки перебуває у працездатному віці та отримує регулярний дохід, а тому просила стягувати з останнього в її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі - 4000 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2022 року позов задоволено частково - ухвалено стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1400 грн. щомісячно до припинення дитиною навчання, але не більше 23-х річного віку починаючи з 01 серпня 2022 року.

В апеляційній скарзі представник апелянта просить змінити рішення суду першої інстанції збільшивши розмір аліментів з 1400 грн. до 3000 грн. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд при ухваленні рішення керувався одними доказами та не брав до уваги інші. Посилається на те, що міськрайонним судом не було взято до уваги того, що повнолітній син не отримує стипендії, навчається на платній основі, що підтверджується відповідними квитанціями, джерел доходу не має, не працює, повністю знаходиться на забезпеченні позивачки. Стверджує, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 212 ЦПК України, оскільки суд обмежився лише поясненнями та доказами наданими відповідачем, не дослідив доводів позивача та не навів фактів щодо їх спростування. Вважає безпідставним посилання суду на те, що на утриманні у відповідача перебуває неповнолітня дочка, так як необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача сплачувати аліменти своєму синові. Твердження суду, що відповідач матеріально допомагає і утримує сина вже після досягнення ним повноліття без рішення суду упродовж травня - грудня 2021 року, січня-липня 2022 року щомісяно у добровільному порядку, не спростовує його обов`язку утримувати сина-студента, передбаченого законодавством.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Звертає увагу на те, що законом не встановлений максимальний та мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину, тому він може бути і нижчим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років. Вказує, що утримує зарплату у розмірі 5232,54 грн. Зазначає, що судом першої інстанції слушно взято до уваги той факт, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка - ОСОБА_4 .

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак належним чином повідомлялись про розгляд справи, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити з мотивів зазначених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач із 09 березня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.

У даному шлюбі в них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім.

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

ОСОБА_3 є студентом другого курсу денної форми навчання напряму «Філологія» Факультету іноземних мов «Німецька мова та література», закінчує навчання в червні 2024 року.

ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Дансон Фарма» із 14 лютого 2022 року на посаді «Фахівець з просування медичних препаратів». Його дохід за період із 14 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року склав 26332,65 грн.

ОСОБА_1 надавав кошти на утримання свого сина ОСОБА_3 , зокрема у травні - грудні 2021 року ним було перераховано позивачу по 1 410 грн. щомісячно, у січні-лютому 2022 року по 2000 грн., в березні 2022 року 1500 грн., квітні-липні 2022 року по 1200 грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1400 грн. щомісячно. При цьому суд врахував надання відповідачем утримання сину після досягнення ним повноліття.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів: одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так судом першої інстанції при визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню було слушно враховано те, що ОСОБА_1 є працездатною особою, має постійне місце праці, задовільний стан здоров`я, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Крім цього, суд вірно взяв до уваги ту обставину, що на утриманні у відповідача перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, колегія суддів вважає, що визначений, судом першої інстанції, розмір аліментів у твердій грошовій формі - 1400 грн., який підлягає стягненню щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , є розумним, справедливим та співмірним, як інтересам його повнолітнього сина, так і інтересам його неповнолітньої дочки.

При цьому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку визначивши початком стягнення аліментів 01 серпня 2022 року, оскільки як було встановлено, ОСОБА_1 надавав кошти на утримання свого сина ОСОБА_3 , зокрема у травні - грудні 2021 року ним було перераховано позивачу по 1 410 грн. щомісячно, у січні-лютому 2022 року по 2000 грн., в березні 2022 року 1500 грн., квітні-липні 2022 року по 1200 грн.

Доводи апеляційної скарги не містять аргументів, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість навчання є значною і сума визначених аліментів є недостатньою для утримання сина (оплати його навчання) не спростовують висновків суду, оскільки сплата аліментів на неповнолітню дитину, яка продовжує навчання, пов`язана з наявністю можливості надавати матеріальну допомогу відповідачем, а утримання неповнолітньої дитини є обов`язком незалежно від наявності такої можливості.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2022 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2022 року.

Головуюча:

Судді: