РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3611/22

Номер провадження 2/495/1685/2022

14 липня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Саханов О.А.,

справа №495/3611/22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів

Так, вимоги позивача мотивовані тим, що згідно з договором купівлі-продажу частки житлового будинку № НРМ 025649 від 24 вересня 2021 року та договором купівлі продажу частки житлового будинку № НРМ 025630 від 23 вересня 2021 року, вона є власником будинку АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою, згідно з відомостей домової книги, зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не проживають з вересня 2021 року.

Між позивачем та відповідачами не укладалося жодних угод щодо користування житловою площею і зобов`язань перед відповідачами щодо надання житлової площі позивач не має.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 особистих речей у вищевказаному будинку не залишали, будь-яких платежів на утримання квартири та будинку не сплачують.

Поштова кореспонденція на ім`я відповідачів не надходить.

Реєстрація відповідачів у будинку ОСОБА_1 перешкоджає її праву розпорядження та володіння своїм майном, їй доводиться додатково сплачувати за відповідачів комунальні послуги.

З урахуванням наведеного, вона і звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав.

27 червня 2022 року від відповідачів надійшли на адресу суду заяви, відповідно до яких просять суд розглянути справу за їх відсутності, у зв`язку із зайнятістю, з позовними вимогами згодні.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

14 червня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито с призначенням її підготовчого розгляду.

28 червня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Представник позивача - адвокат Яковенко І.В. в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити, проти винесення рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, з позовними вимогами згодні, проти позову не заперечують.

Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що дійсно згідно з договором купівлі-продажу частки житлового будинку № НРМ 025649 від 24 вересня 2021 року та договором купівлі продажу частки житлового будинку № НРМ 025630 від 23 вересня 2021 року, позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . /л.с. 8-13/

Також згідно з актом від 07 червня 2022 року, сусіди, які проживають за даною адресою підтверджують той факт, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають з вересня 2021 року за адресою АДРЕСА_1 . /а.с. 7/

Нормативне обґрунтування.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

У відповідності до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням.

Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.

24 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 369/6361/15-ц, провадження № 61-7233св19 досліджував питання щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до вказаної постанови ВС зазначив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089св19) Верховний Суд зазначив, що вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 , ту обставину, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають за вказаною адресою з вересня 2021 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання, враховуючи також згоду відповідачів з позовними вимогами позивача, того, що реєстрація відповідачів у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд, -

УХВАЛ И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 14 липня 2022 року.

Суддя: