Справа № 472/37/22
Провадження №2/472/100/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2022 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Камашевої Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
17 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Посилаючись на обов`язок позичальниці повернути кредитні кошти разом з нарахованими процентами та штрафними санкціями та на своє право вимоги за кредитним договором, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з відповідачки вказану суму. Крім цього, просило стягнути 9 000 грн. витрат на правову допомогу та 2 270 грн. сплаченого судового збору.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду 08.07.2022 року від представника позивача - адвоката Бурдюг Т.В. надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання: 27.04.2022 року, 31.05.2022 року та 14.07.2022 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином 28.03.2022 року - оголошенням на веб-строніці суду, 02.05.2022 року - оголошенням на веб-строніці суду, 31.05.2022 року - оголошенням на веб-строніці суду. Крім того, викликалася за зареєстрованим місцем проживання, однак конверти з повістками повернулися до суду з відміткою "адресат відсутній".
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подала, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Також до матеріалів справи додано графік повернення кредиту за весь період дії кредитного договору, паспорт споживчого кредиту і анкету-заяву, які підписані позичальницею ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 11-15).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 29 листопада 2021 року розмір кредитної заборгованості складає 31 440, 28 грн., з яких 23 874 грн. - за тілом кредиту, 505, 20 грн. - за відсотками на дату відступлення права вимоги, комісія - 2 500 грн., 3 % річних - 1 295, 08 грн., інфляційні втрати - 3 265, 99 грн.
08 жовтня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» укладено договір факторингу № 150, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до договору.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України).
Водночас відсутність доказів повідомлення боржника про заміну кредитора з огляду на частину другу статті 516 ЦК України не звільняє боржника від обов`язку належно виконати зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансової послуги.
Натомість відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
З вищенаведеного можна зробити висновок про те, що відступлення права вимоги - це одна з підстав заміни кредитора в зобов`язанні. Факторинг є фінансуванням під відступлення права грошової вимоги. У договорі факторингу фактором виступає виключно банк або інша фінансова установа.
Відповідно до частини другої статті 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, підтверджується передача права вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1 від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», від ТОВ «ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ТОВ «Вердикт Капітал».
При вирішенні питання щодо розміру заборгованості, який необхідно стягнути, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 23 874 грн.
Відповідачем зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконуються.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 08 жовтня 2019 року (а.с. 42), та витягу з реєстру боржників до договору від 09.10.2019 року (а.с. 55), на момент передачі права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», та від ТОВ «ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ТОВ «Вердикт Капітал» загальна сума заборгованості відповідача (проценти, комісія та тіло кредиту) складала 26 879, 20 грн., з яких: 23 874 грн. - тіло кредиту, 505, 20 грн. - проценти за кредитом, 2 500 грн. - комісія.
В матеріалах справи наявна виписка з рахунку відповідача (а.с. 21-26), та розрахунки заборгованості, які відображають зняття коштів, нарахування процентів та штрафних санкцій, погашення заборгованості позичальницею (а.с. 27-30).
А тому суд, у відповідності до ст. 514 ЦК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 26 879, 20 грн. кредитної заборгованості, яка існувала на момент передачі права вимоги за договором факторингу від 08 листопада 2019 року від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».
Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних - 1 295, 08 грн., та інфляційних втрат - 3 265, 99 грн., слід зазначити наступне.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18).
Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.
З аналізу наведених вище норм закону вбачається, що право на застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних у кредитора виникає саме з моменту закінчення строку дії договірних правовідносин, тобто, у даному випадку з 08.02.2020 року.
Надані до позову ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунки суми стягнень інфляційних втрат та 3% річних здійснені за період з 09 лютого 2020 року по 29.11.2021 року, тобто ці суми позивачем нараховані правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, і суд з цими розрахунками погоджується, оскільки відповідно до виписки з особового рахунку відповідача та розрахунків заборгованості, відповідачем було внесено лише 1 платіж на погашення заборгованості в сумі 375 грн. 09.11.2018 року (а.с. 28), в усі інші періоди, зокрема і в період з 09 лютого 2020 року по 29.11.2021 року відповідачкою погашення заборгованості не здійснювалось, а тому позивач має право на стягнення з відповідачки 3 % річних - 1 295, 08 грн., та інфляційних втрат - 3 265, 99 грн.
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 31 440, 28 грн., з яких 23 874 грн. - за тілом кредиту, 505, 20 грн. - за відсотками на дату відступлення права вимоги, комісія - 2 500 грн., 3 % річних - 1 295, 08 грн., інфляційні втрати - 3 265, 99 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено повністю, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2270 грн. судового збору.
Крім того, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень.
Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат на правничу допомогу підтверджується договором №05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021 року, заявкою на надання юридичної допомоги №46 від 24.11.2021 року, витягом з акту №4 від 28.11.2021 року надання юридичної допомоги, платіжним дорученням від 02.12.2021 року.
Відповідно до акту №4 від 28.11.2021 року надання юридичної допомоги Адвокатське об`єднання "ЛІГАЛ АССІСТАНС" надало позивачу такі послуги з юридичної допомоги: 1) надання поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 3000 грн.; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів - 6000 грн.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було складено лише позовну заяву, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціни позову 31 440, 28 грн. (спір є малозначним), суд вважає, що розмір гонорару в 9 000 грн. є необґрунтованим та явно завищеним, оскільки сума гонорару адвоката складає майже 1/3 ціни позову, при тому, що адвокатом було підготовлено лише позовну заяву, на що витрачено порівняно невеликий проміжок часу. У судових засіданнях адвокат інтереси позивача не представляв.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат позивача на правничу допомогу до 2000 грн., що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Л.О. Орленко