Справа № 466/5371/22
Провадження № 2/466/1901/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 грудня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Настасяк Б. І.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу та стягнення моральної шкоди,-

у с т а н о в и в:

25 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 про повернення боргу та стягнення моральної шкоди, у якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2900 доларів США заборгованості за договором позики, 10000,00 грн. моральної шкоди та стягнути понесені позивачем судові витрати.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач зазначає, що 12 серпня 2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, який був оформлений відповідною письмовою розпискою, написаною власноручно відповідачем. Згідно з вказаним договором позики він передав відповідачу грошові кошти в сумі 2900 доларів США, котрі відповідач зобов`язувався повернути в термін до 01 жовтня 2021 року.

Позивач зазначив, що на його неодноразові звернення стосовно повернення боргу відповідач не реагує, кошти не повертає, що грубо порушує його законні права та інтереси.

Звернувшись із відповідною заявою до правоохоронних органів з даного приводу, матеріали за його зверненням зареєстровані в журналі ЄО ЛРУП № 2 ГКУНПР у Львівській області за № 651 від 12.01.2022, факти отримання коштів відповідачем від позивача знайшли своє підтвердження, однак враховуючи характер цивільно-правових відносин, йому рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав, відтак, на думку позивача, вказана обставина фактично встановлена та доказуванню не підлягає.

Доказом невиконання відповідачем свого обов`язку по поверненню позивачу коштів являється наявність оригіналу розписки у позивача, написаної власноручно відповідачем.

Крім цього позивач зазначає, що вказаними діями відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що у нього зірвалися життєві та робочі плани, позбавлений можливості розпоряджатися власними коштами, що в свою чергу призводило до конфліктів у сім`ї та відбилось на його матеріальному забезпеченні. Відтак оцінює моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відповідачем ОСОБА_2 у встановлений, згідно ухвали судді про відкриття провадження у справі, строк письмовий відзив на позовну заву подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні (а. с. 21).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 31).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи (а. с. 38).

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви, викладені у позовній заяві, просив такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У судовому засіданні, перевіркою доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Даний позов виник із приводу виникнення зобов`язань за договором позики.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2900,00 доларів США в якості гарантійного платежу на купівлю автомобіля марки «Опель» у зв`язку із розірванням попередньої домовленості за ініціативою ОСОБА_1 , які зобов`язувався повернути до 01 жовтня 2021 року, що підтверджується розпискою, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а. с. 5).

У судовому розгляді не спростовано доводів позивача, що розписка написана та підписана власноруч відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, дво - чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою та другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються.

Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Положеннями ст. 1046-1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на 01 жовтня 2021 року, після закінчення строку на повернення грошових коштів, що були передані у позику, відповідач не здійснив жодних дій щодо повернення коштів, відтак станом на дату подачі цього позову зобов`язаний повернути суму заборгованості у розмірі 2900,00 доларів США.

Що стосується стягнення суми позики в іноземній валюті - доларах США, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 справа №464/3790/16-ц зазначає, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума у доларах США, згідно договору позики від 12.08.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відтак, суд дійшов переконання, що відповідачем порушено зобов`язання перед позивачем за договором позики, оскільки у встановлений розпискою строк відповідачем не повернуто коштів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам, що подані позивачем, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення грошових коштів за договором позики є підставною, вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому така підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норми ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Беручи до уваги той факт, що характер та обсяг емоційно-вольових переживань позивача, котрими мотивується моральна шкода є недостатнім, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, щоб задовольнити її в заявленому позивачем розмірі, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання умов договору позики слід задовольнити частково в розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 3656,90 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспортні дані та РНОКПП суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 2900,00 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспортні дані та РНОКПП суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , заподіяну моральну шкоду в розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , паспортні дані та РНОКПП суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму сплаченого судового збору у розмірі 3656,90 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень 90 копійок) за подання позовної заяви.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспортні дані та РНОКПП суду невідомі, адреса: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2022 року.

Суддя П. Т. Едер