ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року

м. Харків

справа № 639/8519/20

провадження №22-ц/818/3471/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Фізична особа підприємець ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», правонаступником якої є ФОП ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 36 596, 31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_4 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/8413297, забезпечений транспорт «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 .

13.07.2019 о 18.10 год. на перехресті вул. Клочківської і вул. Л. Л. Убийвовк у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 .

Внаслідок даного ДТП було пошкоджено автомобіль «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 , з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно полісу № АМ/8413297.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнано ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується постановами Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/11342/19 від 14.08.2019 та у справі № 638/11344/19 від 13.08.2019.

Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № АМ/8413297, на підставі страхового акту № 19.59.8 від 06.11.2019, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 , складає 36 596, 31 грн.

В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику транспортного засобу «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 , витрати на ремонт автомобіля в сумі 36596,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 06.11.2019 р.

У зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, то ТДВ « «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 на суму 36596, 31 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в порядку регресу в рахунок відшкодування майнової шкоди суму в розмірі 36596 гривень 31 копійку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2102 гривні 00 копійок. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що вина відповідача щодо скоєння ДТП доведена, визначено розмір збитку, який відшкодований страховиком, до нього у порядку регресу перейшло право вимоги до ОСОБА_5 щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 36596, 31 грн, яке перейшло до правонаступника ФОП ОСОБА_3 . Посилання відповідача на те що аварійний сертифікат складено не уповноваженою на те особою не знайшло свого підтвердження, та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позовна заява не відповідає положенням ст. 275 ЦПК. Також представником позивача не заявлялось клопотання про проведення експертизи з метою доведення обставин справи та заявленого у позові розміру. Суд задовольнив клопотання позивача про долучення доказів, проте доказів направлення копій цих доказів відповідачу надано не було. Зауважує, що аварійний сертифікат складений не судовим експертом, а спеціалістом, який не був попереджений про кримінальну відповідальність. Тому висновок на який посилається позивач у позові є неналежним доказом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 13.07.2019 о 18.10 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 у м. Харкові в районі перехрестя вул. Клочківської та вул. Л. Убийвовк не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, не був уважний за кермом, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с.7)

Крім того, ОСОБА_2 13.07.2019 року о18 год. 10 хв. керував транспортним засобом Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 у м. Харкові в районі перехрестя вул. Клочковської та вул. Убийвовк з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. (а.с. 5-6)

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Як вбачається з договору страхування наземного транспорту № АМ/8413297 від 19.12.2018 року автомобіль «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , було застраховано та позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки у разі настання певних подій за страховими ризиками, а саме, збитки внаслідок ДТП. (а.с.4)

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування).

17.07.2019 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та подана заява про страхове відшкодування від водія «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 . (а.с.8, 12)

Згідно аварійного сертифікату № 73-D/58/7 складеного 06.09.2019 року аварійним комісаром ОСОБА_6 , свідоцтво № 1220, від 10.12.2010, розмір матеріального збитку «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 , станом на 16.07.2019 складає 37680,06 грн..(а.с. 26-31)

Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № АМ/8413297, на підставі страхового акту № 19.59.8 від 06.11.2019, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 , визначено в сумі 36 596, 31 грн. (а.с. 9, 11)

ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику транспортного засобу «Ланос», д.н.р. НОМЕР_2 , витрати на ремонт автомобіля в сумі 36 596, 31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 06.11.2019 р., та відомістю про розподіл масових виплат від 06.11.2019., відповідно до якої сума в розмірі 36 596, 31 грн. була перерахована на банківський рахунок потерпілого, який вказаний в заяві про відшкодування. (а.с.10, 140)

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з частиною 1 статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який сплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за нанесений збиток.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) об`єктом страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за збиток, заподіяний третім особам внаслідок дорожньо-транспортного випадку.

Пунктом 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів є обов`язковим видом страхування, що зобов`язує власника транспортного засобу в обов`язковому порядку застрахувати свою цивільну відповідальність, а страховика - в обов`язковому порядку відшкодувати прямий збиток, заподіяний страхувальником третій особі. Відповідно до вищевказаних норм Закону, особою, зобов`язаною відшкодувати заподіяний збиток замість страхувальника є страховик, що видав такому страхувальника поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Статтею 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до підпункту в) п. 38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, судова колегія, уважає, що суд першої інстанції встановивши, що вина відповідача щодо скоєння ДТП доведена, визначено розмір збитку, який відшкодований страховиком, до нього у порядку регресу перейшло право вимоги до ОСОБА_5 щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 36 596, 31 грн., яке перейшло до правонаступника ФОП ОСОБА_3 дійшов правильного висновку, що зазначена ДТП є страховим випадком і заподіяна позивачу, шкода підлягає відшкодуванню.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону судова колегія відхиляє, оскільки відповідність позовної заяви перевірена судом першої інстанції при вирішенні питання щодо відкриття провадження.

Посилання відповідача на те що аварійний сертифікат складено не уповноваженою особою, а саме не судовим експертом не знайшло свого підтвердження, та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, з урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення майнова шкода в розмірі 36596 ,31 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, фактично направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 грудня 2022 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді - О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук