УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

13.07.2022 м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.

прокурора Слободяна В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження позов керівника Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача Барська міська рада Вінницької області, про стягнення збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування необхідності представництва прокурор у поданому позові послався на те, що своєчасність і повнота наповнення бюджету має важливе значення для виконання соціальних програм держави, а невідшкодування відповідачем до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища, який утворюється у складі відповідного місцевого бюджету, шкоди, заподіяної внаслідок самовільної рубки деревини завдає шкоди державним інтересам. Неотримання вищевказаних коштів порушує інтереси держави, оскільки відбувається недофінансування бюджетних установ, організацій, соціальних програм спрямованих на охорону довкілля, що створює загрозу стабільності соціальної політики держави.

Проте, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, яка, відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» наділена правом подання позовів про відшкодування збитків і витрат, завданих унаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, належним чином не здійснює захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою. Відповідний позов про стягнення з відповідача збитків до суду не заявлено, що свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави, що в силу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 131-1 Конституції України є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову, ураховуючи, що інтереси держави на цей час залишаються незахищеними.

У судовому засіданні прокурор Слободян В.Ю. підтримав наведену правову позицію додавши, що підставою представництва стало відсутність коштів у позивача на сплату судового збору.

Представник позивача Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області Мукомел А.П. у судовому засіданні позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні. На запитання представника відповідача адвоката Невольчука С.П. пояснив, що Державна екологічна інспекція України у Вінницькій області не зверталася з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев, через відсутність коштів на сплату судового збору, тобто через неналежне здійснення органом державної влади захисту інтересів держави. Наявний у матеріалах справи позов Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев був поданий помилково. За подачу вказаного позову було сплачено судовий збір.

Представник третьої особи Барської міської ради у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Невольчук С.П. у судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що прокурор не має повноважень на здійснення представництва Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області. Позивач жодним документом не підтвердив відсутність коштів для сплати судового збору. Крім того, Державна екологічна інспекція України у Вінницькій області самостійно подала позов до суду, який міститься в матеріалах справи. Шкода завдана юридичній особі ДП «Барський райагроліс» ВОКСЛП «Вінницяоблагроліс» а не Державній екологічній інспекції України у Вінницькій області. В позові прокурор посилається як на підставу стягнення шкоди з відповідача, на ст. 1166 ЦК України. Однак, дана норма закону передбачає відшкодування шкоди завданої фізичній чи юридичній особі. Прокурор не має права представляти конкретну юридичну чи фізичну особу. В даному випадку - ДП «Барський райагроліс» ВОКСЛП «Вінницяоблагроліс». Позивач однобоко та не правильно провів розрахунок завданої шкоди, яка є завищеною.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, п. 35) ЄСПЛ висловив таку думку (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

З огляду на викладене основним спірним питанням є наявність або відсутність належних підстав у прокурора на звернення до суду з позовом в інтересах, в даному випадку, Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області.

У частинах третій та четвертій статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Зазначені норми поширюються на всі стадії цивільного судового процесу, стосуються позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг.

Отже, реалізація прокурором права на представництво потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).

Отож виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Ураховуючи, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Зі змісту частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.

Таке «не здійснення захисту» полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Водночас «здійснення захисту неналежним чином» полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Проте «неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача/відповідача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 826/13768/16.

Разом з тим, суд зазначає, що підстави для представництва прокурором інтересів держави повинні існувати на час звернення до суду та повинні бути доведені відповідними доказами. Прокурор повинен надати суду докази, які свідчать про те, що відповідний орган державної влади (інший суб`єкт владних повноважень) не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежним чином. Такими доказами, зокрема, можуть бути звернення прокурора до відповідного органу щодо захисту інтересів держави, відповіді на них та інші письмові докази, що стосуються справи. Самого лише твердження прокурора про те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження недостатньо.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 263/2038/16-а.

До наступних висновків приходить Велика Плата Верховного Суду у постанові від 06.07.2021 року у справі №911/2169/20. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У правовідносинах, які виникли у цій справі, захист інтересів держави здійснює Державна екологічна інспекція України у Вінницькій області, як суб`єкт владних повноважень, на яку покладено обов`язок державного контролю за дотриманням охорони навколишнього природного середовища.

З матеріалів справи вбачається, що звернення керівника Жмеринської окружної прокуратури з позовом до суду фактично зумовлено відсутністю в позивача фінансування на сплату судового збору, а не з підстав неналежного здійснення захисту інтересів держави на чому наполягає прокурор.

Доказів відсутності такого фінансування у Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області ні прокурор ні позивач не надали.

В супереч твердженням прокурора про відсутність у Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області коштів для сплати судового збору, остання звернулася з аналогічним позовом до Барського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев, який зареєстрований 23.10.2021 року. В додатках до позовної заяви вказано про наявність платіжного доручення № 499 про сплату Державною екологічною інспекцією України у Вінницькій області судового збору.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач фактично самоусунувся від реалізації свого права на самостійне звернення з позовом до суду про стягнення збитків.

Саме на це вказує відсутність доказів на підтвердження самостійного звернення до суду під час якого, у випадку неналежного фінансування, зокрема браку коштів на судові витрати, позивач має право ставити питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що неможливість сплати судового збору та недостатнє фінансування органу державної влади не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави.

Суд наголошує, що неналежне фінансування органів влади на сплату судового збору не є передбаченою законом обставиною для надання підстав прокурору для звернення з позовом до суду.

У Рекомендації Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27 травня 2003 року №1604 (2003) «Про роль служби публічних обвинувачів у демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві права» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції обвинувачів обмежувалися сферою обвинувачення в справах про кримінальні правопорушення, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему кримінальної юстиції, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розташовані та ефективні органи.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у позові прокурора не зазначено, не обґрунтовано та не надано доказів того, в чому полягає нездійснення або неналежним чином здійснення представництва в суді законних інтересів держави органом, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від імені і в інтересах якого пред`явлено позов, оскільки державний орган у цій справі не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом, надавши при цьому докази сплати судового збору чи докази в підтвердження неможливості вчинення вказаної дії.

Наведений правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.03.2021 року у справі №12091/09/1570.

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора необхідно вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. У таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України залишення позову без розгляду (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року в справі № 912/2385/18.

Керуючись: ст. 257 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов керівника Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача Барська міська рада Вінницької області, про стягнення збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев - залишити без розгляду.

Повернути Вінницькій обласній прокуратурі з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 2270.00 грн. згідно платіжного доручення №1104 від 25 червня 2021 року (призначення платежу: *;101;02909909; «Суд.збір за позов. Жмер.ок.пр.Бар, райсуд Він.об…; Отримувач: ГУКу Він.обл/м.Бар/22030101, КОД 37979858; кредит рахунок НОМЕР_1 , дебет рахунок НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тесту.

Суддя:

Повне судове рішення складено 14.07.2022