Провадження №2-о/748/36/22
Єдиний унікальний № 748/1141/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді Майбороди С.М.,

з участю секретаря судового засідання Оніщенко Ю.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Пирог Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, просить встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполь Донецької області, Україна.

В обгрунтування заяви зазначено, що заявник з чоловіком проживали в м. Маріуполі Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік заявника ОСОБА_2 .. Родина померлого здійснила самостійно поховання ОСОБА_2 , оскільки під час постійних обстрілів заклад реєстрації актів цивільного стану не міг здійснювати роботу. В подальшому родина померлого виїхала з міста Маріуполь та були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи в АДРЕСА_1 . Встановлення вказаного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть.

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Пояснила, що чоловік хворів, його прооперували, оскільки у лікарні не було світла, що довідку не видали, чоловіка перевезли додому, де йому ІНФОРМАЦІЯ_3 стало зле і він помер. Внаслідок постійних обстрілів установи не працювали та вони не змогли здійснити належне поховання, а тому поховали його на території технікуму.

Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) явку свого представника в судове засідання не забезпечили.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок його хвороби.

Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 (а.с.

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка, вказуючи, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Маріуполь Донецької області, оскільки після операційного втручання його стан поступово погіршувався.

В судовому засіданні як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили, що дійсно ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Маріуполь Донецької області. Також свідок ОСОБА_3 зазначив, що здійснював поховання батька. В той час органи державної влади України не діяли у зв`язку з щоденними постійними обстрілами, а тому відсутня була можливість зафіксувати у встановленому діючим законодавством порядку смерть чоловіка.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

За правилами ст. 317 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Отже, оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до правил ст. 317 ЦПК України рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293-294, 315-317 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області, Україна громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в АДРЕСА_2 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Заявник : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа : Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), , адреса : вул Пушкіна, 15, м. Чернігів.

Суддя С. М. Майборода