Номер провадження 2/754/441/22
Справа №754/6478/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Париста А.

за участі представника позивача - Петренка Н.П.

представника відповідача - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (м. Київ, вул.. Жилянська, 5Б, оф.5) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про звернення стягнення на предмет застави.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 05.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем у справі 2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 97 836.00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 05.02.2015 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки «SKODA ROOMSTER», тип - легковий універсал, 2007 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 02.02.2008 року. Заставна вартість предмету застави складає 97 826.00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачу грошові кошти в національній валюті в сумі 97 836.00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кошти в повному обсязі не пізніше 05 лютого 2015 року згідно з графіком погашення кредиту та за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи від дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 14% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не здійснив платежі для погашення суми заборгованості по кредиту, має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 188671,72 грн., що складається з суми простроченого основного боргу за кредитом - 67 572.85 грн., суми прострочених процентів - 26 781.84 грн., суми нарахованих процентів - 1 141.23 грн., суми збитку від інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України - 84 565.47 грн., у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний також сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних - 8 610.33 грн.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №17, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року. Крім того, первісним кредитором здійснено заміну заставодержателя з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК Довіра та гарантія» на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобов`язань, а саме автомобіля ««SKODA ROOMSTER», тип - легковий універсал, 2007 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 . Про зміну кредитора відповідач був повідомлений, про що свідчить список згрупованих відправлень.

30 листопада 2016 року між ТОВ «ФК Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Актив+» було укладено договір відступлення прав вимоги № 279/ФК-16. Таким чином, ТОВ «ФК «Актив+» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року.

18 жовтня 2018 року між ТОВ «ФК «Актив+» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу 1810/ФК-2. Таким чином, ТОВ «Глобал Спліт» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2020 року в цивільній справі № 754/10337/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу заставного майна було задоволено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актив Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсними договорів факторингу відмовлено у повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спіліт» за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме транспортного засобу «SKODA ROOMSTER», що належить відповідачу ОСОБА_2 , шляхом продажу заставного майна Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям з обліку транспортного засобу автомобіля марки «SKODA ROOMSTER у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, а також надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зобов`язано ОСОБА_2 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» транспортний засіб «SKODA ROOMSTER»

Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 28.09.2020 року вищевказане рішення Деснянського районного суду міста Києва було скасовано в частині задоволення вимог позову про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу заставного майна та постановлено нове рішення - в задоволенні даних вимог було відмовлено.

Постановою Верховного суду від 20 січня 2021 року постанова Київського апеляційного суду міста Києва була залишена без змін.

Посилаючись на викладене, позивач просив: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спіліт» за кредитним договором № 0 від 05.02.2008 року у розмірі 188671,72 гривні, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «SKODA ROOMSTER», тип - легковий універсал, 2007 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 02.02.2008 року, шляхом проведення публічних торгів, початкову ціну встановити на рівні не нижчій за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

25 жовтня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив застосувати до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні вимог позову. Відповідач зауважив, що кінцевим строком виконання умов договору визначено 05 лютого 2015 року, в той час як позивач звернувся до суду з позовом лише в червні 2021 року.

Протягом підготовчого розгляду справи представник позивача підтримував вимоги позову, до розгляду 22 листопада 2021 року не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності.

Протягом розгляду справи представник відповідача вимоги позову не визнав.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача вимог позову підтримав в повному обсязі. Щодо заяви про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду зауважив, що строк не був пропущений.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість та зауважив що сторона позивача пропустила визначений законодавством строк для звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 05.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем у справі 2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 97 836.00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 05.02.2015 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки «SKODA ROOMSTER», тип - легковий універсал, 2007 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 02.02.2008 року. Заставна вартість предмету застави складає 97 826.00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачу грошові кошти в національній валюті в сумі 97 836.00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кошти в повному обсязі не пізніше 05 лютого 2015 року згідно з графіком погашення кредиту та за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи від дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 14% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не здійснив платежі для погашення суми заборгованості по кредиту, має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 188671,72 грн., що складається з суми простроченого основного боргу за кредитом - 67 572.85 грн., суми прострочених процентів - 26 781.84 грн., суми нарахованих процентів - 1 141.23 грн., суми збитку від інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України - 84 565.47 грн., у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний також сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних - 8 610.33 грн.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №17, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року. Крім того, первісним кредитором здійснено заміну заставодержателя з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК Довіра та гарантія» на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобов`язань, а саме автомобіля ««SKODA ROOMSTER», тип - легковий універсал, 2007 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 . Про зміну кредитора відповідач був повідомлений, про що свідчить список згрупованих відправлень.

30 листопада 2016 року між ТОВ «ФК Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Актив+» було укладено договір відступлення прав вимоги № 279/ФК-16. Таким чином, ТОВ «ФК «Актив+» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року.

18 жовтня 2018 року між ТОВ «ФК «Актив+» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу 1810/ФК-2. Таким чином, ТОВ «Глобал Спліт» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2020 року в цивільній справі № 754/10337/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу заставного майна було задоволено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актив Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсними договорів факторингу відмовлено у повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спіліт» за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 05.02.2008 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме транспортного засобу «SKODA ROOMSTER», що належить відповідачу ОСОБА_2 , шляхом продажу заставного майна Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям з обліку транспортного засобу автомобіля марки «SKODA ROOMSTER у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, а також надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зобов`язано ОСОБА_2 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» транспортний засіб «SKODA ROOMSTER»

Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 28.09.2020 року вищевказане рішення Деснянського районного суду міста Києва було скасовано в частині задоволення вимог позову про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу заставного майна та постановлено нове рішення - в задоволенні даних вимог було відмовлено.

Постановою Верховного суду від 20 січня 2021 року постанова Київського апеляційного суду міста Києва була залишена без змін.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Аналогічні положення містяться у статті 1 Закону України «Про заставу».

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

У відповідності до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

За змістом статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Стороною позивача доказів вчинення таких дій суду надано не було.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У відповідності до пункту 8.2 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 05 лютого 2008 року звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення.

Згідно з пунктом 8.3 договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку.

Відповідно до пункту 8.4 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 05 лютого 2008 року, у разі невиконання позичальником вимог, зазначених в повідомленні, вказаному у пункті 8.3 цього договору, банк здійснює звернення стягнення у порядку, передбаченому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до пункту 8.5. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного від 05 лютого 2008 року № 0 між Відповідачем та ПАТ «Укрсиббанк» при зверненні стягнення в позасудовому порядку, банк має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмету застави у власність банку в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов`язання в порядку, встановленому Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; продаж банком предмету застави - транспортного засобу шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах, в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів ті реєстрацію обтяжень».

Частиною 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст.590 ЦК України Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, такий спосіб звернення стягнення на заставне майно як «шляхом проведення публічних торгів» сторони договору визначили як позасудовий, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-14-203цс19).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виникнення перешкод для заставодержателя у реалізації позасудового способу звернення стягнення на предмет застави на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 05 лютого 2008 року. Отже, позивачем не обґрунтовано порушення, невизнання або оспорення права, за захистом якого він звернувся до суду.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.. 267 ЦПК України, особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість вимог позову. Одночасно, не підлягає задоволенню клопотання відповідача про застосування до позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» наслідків спливу позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 18, 203 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення викладено 21 липня 2022 року.

Головуючий: