Справа № 487/768/22
Провадження № 2/487/1392/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: Головуючого судді - Притуляк І.О., за участю: секретаря судового засідання Уманського І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Інвест Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2022 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просила визнати недійсним Договір кредитної лінії №46961 від 24.06.2021 року та спеціальні умови №9 від 16.08.2021 року до вказаного договору, укладеного між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.06.2021 року між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»», було укладено Договір кредитної лінії №46961, а 16.08.2021 року підписано Спеціальні умови №9, за яким відповідач надав їй кредитні кошти у розмірі 4000 грн.

Кредитний договір був укладений в електронній формі, та підписаний нею з використанням електронного ідентифікатора.

Позивач зазначила, що на виконання умов договору нею було сплачено грошові кошти у розмірі, який значно перевищує суму кредиту, разом з тим, як повідомив представника ТОВ « Фінансова компанія Інвест Фінанс», її кредитна заборгованість станом на 16.02.2022 року, становить близько 7000 грн.

З урахуванням зазначених обставин вважала, що умови Договору кредитної лінії та додатку до нього суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», порушують її права споживача фінансових послуг, оскільки є несправедливими і ставлять її у нерівне становище з позикодавцем; зобов`язують сплатити непропорційно велику суму компенсації у разі неналежного виконання зобов`язань, крім того її не було повідомлено про розмір реальної процентної ставки яка становить 3541,56 відсотків.

Зазначила, що з урахуванням порядку укладення кредитного договору, не мала можливості, до підписання електронним підписом, ознайомитися з його умовами.

Вищезазначені обставини, на думку ОСОБА_1 , є додстатніми підставами для визнання оспорюваного договору недійсним, що і слугувало підставою для її звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 17.02.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Судом встановлено, що 24.06.2021 року в електронній формі між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансовою компанією «Інвест Фінанс»» було укладено Договір кредитної лінії №46961, відповідно до якого, з урахуванням Спеціальних умов, відповідач надав позивачу грошові кошти в розмірі 4000 гривень.

Згідно п.1.1 цього договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на умовах цього Договору, а позичальник зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Кредит надається на умовах відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до п.1.2 договору, ліміт кредитної лінії 4000 гривень. Розмір Кредиту не може перевищувати Ліміту кредитної лінії.

Згідно п.1.6 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 4742,93 відсотків.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає 1148,20 грн.

Термін дії вказаного договору встановлений до 20 травня 2022 року.

Відповідно до п.1.5 сума кредиту, первинний строк Кредиту, а також розмір процентної ставки визначаються у відповідних Спеціальних умовах.

16.08.2021 року ТОВ «Фінансовою компанією «Інвест Фінанс»» та ОСОБА_1 було підписано Спеціальні умови №9 до Договору кредитної лінії №46961 від 24.06.2021 року, відповідно до яких кредит у сумі 4000 грн. було надано первинним строком на 30 днів, з процентною ставко 1,14 відсотків в день та базовою процентною ставкою 2,14 відсотків в день.

Даний договір пролонгований шляхом сплачення ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиціїв електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно дост.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.п.12,13 ч.1 ст.1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій Договору кредитної лінії №46961 від 24.06.2021 року та Спеціальних умов №9 до Договору, вони були укладені в електронній формі та підписані електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) позивчки, що з врахуванням вищезазначених правових норм, щодо порядку укладання договору в електронній формі, спростовують твердження ОСОБА_1 , в тій частині, що вона була обмежена у праві ознайомитися з умовами договору до його підписання.

Щодо тверджень позивачки, в тій частині, що умови оспорюваного договору, не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та порушують її права як споживача фінансових послуг, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9.13 договору, підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що: перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті товариства; вона ознайомлена з усіма умовами правил, що розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Тобто, як свідчить копії кредитного договору та Спеціальні умови які міститься в матеріалах справи, сторони погодили усі істотні умови договору.

Підписавши вищевказані правочини, ОСОБА_1 підтвердила прийняття умов Кредитного договору та Спеціальних умов від ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»» , щодо укладення договору кредитної лінії, актуальність та достовірність наданих нею даних станом на день вчинення, вивчила умови оферти, на умовах кредитної лінії ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»» , розміщених на сайті: https//cashberry.com.ua. та свідомо прийняла пропозицію укласти електронний договір, підтвердивши, що ознайомлена з його істотними умовами, погодилась прийняти на себе зобов`язання позичальника, засвідчила повну та безумовну згоду з усіма без виключення умовами договору.

При цьому, позивачкою не надано доказів на підтвердження факту її звернення до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»» із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору.

Також суд констатує, що ОСОБА_1 не скористалася правом визначеним положеннями ч.3 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» та умовами п.п.5.3 Договору - протягом чотирнадцяти календарних днів, з дня укладення договору, відкликати свою згоду найого укладення без пояснення причин, при виконанні необхідних умов, що визначені договором.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладенням договору вона не була ознайомлена з інформацією про умови кредитування, оскільки, звернувшись до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»», як кредитора, із заявкою на отримання кредиту та, підписавши за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договір, із змісту якого вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, позивач засвідчила той факт, що вона обізнана з правилами укладання та умовами договору, вважаючи їх для себе прийнятними.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що умови кредитного Договору та Спеціальних умов є несправедливими і ставлять її у нерівне становище з позикодавцем оскільки зобов`язують її сплатити непропорційно велику суму компенсації у разі неналежного виконання зобов`язань, суд виходив з наступного.

Договір та Спеціальні умови містять всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. При цьому, нарахування та оплату штрафів Договором та Спеціальними умовами не передбачено.

Дійсно, відповідно до п.2.2 Спеціальних умов, реальна річна процентна ставка складає 3541,56% річних.

Обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної ставки базується на припущенні, що ці Спеціальні умови залишаються дійсними протягом Первинного строку Кредиту та, що Кредитодавець і Позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені цим Договором. При цьому реальна процентна ставка та загальна вартість кредиту за процентною ставкою застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені цими Спеціальними умовами, але у межах погодженого строку виконання Позичальником зобов`язання за цим Договором, та за умови припущення, що Позичальник отримав Кредит у сумі, що дорівнює сумі Кредиту. Крім того, при обчислені вказаних показників, не враховуються витрати Позичальника, обов`язковість сплати яких не передбачена цим Договором та/або Законодавством та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів, в тому числі, але не виключно: витрати пов`язані з технічними, програмами і комунікаційними ресурсами, що необхідні Позичальнику для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС, здійсненні переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за цим Договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг та інше.

Таким чином реальна річна процентна ставка яка зазначається у Спеціальних умовах у сумі - 3541,56% річних, базується на припущені і може змінюватись залежно від виконання умов договору.

В свою чергу позивачем не надано до суду доказів, з врахуванням яких можна встановити, якою є реальна річна процентна ставка, на момент звернення із вказаним позовом до суду, за умов часткового виконання ОСОБА_1 зобов`язань передбачених вищевказаним Договором та Спеціальними умовами, про що вона зазначає у позовній заяві.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обравши способом захисту своїх прав - визнання кредитного договору недійсним з підстав порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не довела правову та фактичну підстави своїх позовних вимог, хоча зобов`язана це зробити.

Так, ОСОБА_1 не доведено, що під час укладення кредитного договору з боку кредитора, їй не надано або надано у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору. Так і не доведено, що укладення кредитного договору у запропонованій формі не відповідало її внутрішній волі.

Оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Інвест Фінанс»» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Інвест Фінанс»» місцезнаходження: м. Київ, Кловський узвіз, 7 приміщення 103 .

Суддя: І.О. Притуляк