Провадження номер 2-о/741/44/22
Єдиний унікальний номер 741/492/22
РІШЕННЯ

іменем України

21 липня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

за участі секретаря судового засідання Багмута О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполі Донецької області, яке розташоване на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполі Донецької області, який розташований на тимчасово окупованій території, померла її мати ОСОБА_3 , уродженка с. Приозерне Прилуцького району Чернігівської області, яка проживала по АДРЕСА_1 . Заявник отримала в установах так званої днр довідку про причину смерті матері, свідоцтво про смерть матері, довідку для отримання допомоги на поховання, діяльність яких відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є незаконною, а всі документи, видані такими органами та/або особами, є недійсними та не створюють правових наслідків. Мати заявника була похована в м. Маріуполі Донецької області. У зв`язку з її смертю заявник має право на отримання допомоги на поховання та оформлення спадкових прав. Заявник зверталася до УПФУ в Носівському районі Чернігівської області та отримала відповідь, що для отримання допомоги на поховання вона повинна надати свідоцтво про смерть ОСОБА_3 . Заявник звернулася до Носівського відділу ДРАЦС щодо реєстрації смерті матері, проте отримала відмову, оскільки відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України.

У судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, робить нижченаведений висновок.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України. У місті Маріуполі Донецької області протягом березня-квітня 2022 року тривали постійні активні бойові дії. Станом на дату розгляду справи місто Маріуполь Донецької області є тимчасово окупованою територією. Дані обставини є загальновідомими та не потребують доказування.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є матір`ю заявника, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 7).

Відповідно до копії довідки від 08 червня 2022 року № 7409- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , а її фактичним місцем проживання є АДРЕСА_3 (а. с. 5).

Заявник ОСОБА_1 була допитана в судовому засідання як свідок та дала показання, що вона та її мати ОСОБА_3 проживали в м. Маріуполь Донецької області. Востаннє вона бачила матір 22 лютого 2022 року, востаннє вони розмовляли по телефону 26 лютого 2022 року. Потім зв`язок з матір`ю обірвався, свідок не могла ніяким чином потрапити до квартири матері, оскільки в м. Маріуполь точилися бойові дії. Через деякий час ОСОБА_1 вдалося виїхати на підконтролю Україні територію. 26 травня 2022 року вона повернулася до м. Маріуполь, щоб дізнатися, чи жива її мати, однак остання була вже мертвою, за декілька днів до 26 травня 2022 року тіло матері у її власному помешканні знайшов колишній чоловік ОСОБА_1 . Свідок на власні очі бачила матір покійною, організувала її поховання в с. Виноградне міста Маріуполь. В Новоазовській ЦРЛ у т. з. днр заявникові була видана довідка про смерть, також свідок отримала свідоцтво про смерть матері та довідку для отримання допомоги на поховання від органів т. з. днр, однак всі ці документи є недійсними та не несуть ніяких юридичних наслідків.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується поясненнями заявника, показаннями свідка, письмовими доказами, що додано до матеріалів справи.

07 червня 2022 року Носівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) розглянуто документи, подані для державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 : свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом ЗАГС Новоазовського районного управління юстиції Міністерства юстиції днр 07 травня 2022 року, та відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_3 пред`явлено документ, виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а. с. 11).

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті ОСОБА_3 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилася. Установлення факту смерті матері, про що просить заявник, необхідно їй для проведення державної реєстрації смерті, отримання допомоги на поховання та оформлення спадкових прав.

Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті матері в позасудовому порядку. Установлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд робить висновок про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та необхідність її задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265, 293, 315, 317, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Установити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Приозерне Прилуцького району Чернігівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполь Донецької області, Україна, у віці 78 років.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконанню.

Відповідно до ч. 2 статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА