РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 вересня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Омельченко Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Київській області, третя особа - Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить скасувати арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДМА в Київській області майора податкової міліції Савенка В. В. від 07 листопада 2011 року, реєстраційний запис обтяження № 11840113.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДМА в Київській області Савенка В. В. від 07 листопада 2011 року було накладено арешт на все належне йому нерухоме майно в межах кримінального провадження розпочатого щодо голови правління - генерального директора ПрАТ «Росава» ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України. На підставі вищевказаної постанови 14 листопада 2011 року Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про обтяження № 11840113. Позивач зазначає, що 17 лютого 2012 року постановою заступника начальника СВ ПМ Білоцерківської ОДПІ Люльчука К. В. кримінальне провадження відносно нього було закрито, у зв`язку з відсутністю складу злочину, однак питання про зняття арешту не вирішено.

Враховуючи, що вищевказаний арешт є чинним, він звернувся до Головного управління державної податкової служби в Київській області із заявою про сприяння зняттю арешту з нерухомого майна та отримання ухвали слідчого-судді/суду про зняття арешту з нерухомого майна, однак йому надано відповідь про те, що СВ ПМ Білоцерківської ОДПІ зазначену кримінальну справу скеровано для розгляду по суті до Білоцерківського міськрайонного суду з постановою про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , у зв`язку з чим не виявляється за можливе надати запитувані заявником документи.

Крім того, він звертався до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про зняття арешту з майна, однак йому було повідомлено, що нотаріус/реєстратор знімає арешт на підставі рішення суду щодо звільнення майна з-під арешту або на підставі повідомлення судових чи слідчих органів та органів державної виконавчої служби. Органи, на підставі документів яких реєструвалося обтяження, повинні надати відповідні документи про зняття вказаного обтяження.

Також позивач зазначає, що 11 серпня 2021 року ним було направлено до Головного управління ДФС в Київській області Слідчого управління фінансових розслідувань в Київській області клопотання про зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 шляхом винесення відповідної постанови.

ГУ ДФС в Київській області було надано відповідь, в якій зазначено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС в Київській області відсутнє кримінальне провадження щодо вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, тому не має законних підстав приймати процесуальні рішення у вказаному провадженні.

Також, позивачем 31 серпня 2021 року було направлено запит до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про надання інформації щодо стану розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та її перебування в архіві суду, на який було надано відповідь та зазначено, що в архіві суду на зберіганні зазначена справа не перебуває.

Беручи до уваги викладене, враховуючи, що не існує будь-яких інших підстав для накладення арешту на нерухоме майно, відсутність судимостей у позивача та не перебування його під слідством, а також той факт, що подальший безпідставний арешт майна порушує право власності ОСОБА_1 в частині розпорядження своїм нерухомим майном, позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 18 жовтня 2021 року для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху.

На виконання зазначеної ухвали 30 листопада 2021 року позивачем надано до суду позовну заяву в новій редакції.

01 грудня 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачеві 15-денний термін для надання відзиву.

Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року змінено порядок розгляду вказаної справи та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. При цьому, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засіданні повідомлялась належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, пояснення до суду не надала.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

19 серпня 2011 року було порушено кримінальну справу № 02-7619 щодо голови правління - генерального директора ПрАТ «Росава» Рибачука Р. Ю. за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, що підтверджується постановою про порушення кримінальної справи та прийняття кримінальної справи до свого провадження, винесеної старшим слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА в Київській області Савенка В. В.

17 лютого 2012 року постановою заступника начальника СВ ПМ Білоцерківської ОДПІ Люльчука К. В. кримінальну справу в частині ухилення головою правління - генеральним директором ПрАТ «Росава» ОСОБА_1 від сплати податку на прибуток, за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 25 листопада 2021 року на підставі постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДМА в Київській області Савенка В. В. від 07 листопада 2011 року в межах кримінальної справи № 02-7619 зареєстровано обтяження невизначеного майна, всього нерухомого майна ОСОБА_1 за № 11840113.

04 серпня 2021 року позивач подав заяву про зняття арешту з невизначеного майна, всього нерухомого майна до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори.

09 серпня 2021 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О. М. надано відповідь за вих. № 4360/01-16, в якій зазначено, що нотаріус/реєстратор знімає арешт на підставі рішення суду щодо звільнення майна з-під арешту або на підставі повідомлення судових чи слідчих органів та органів державної виконавчої служби. Органи, на підставі документів яких реєструвалося обтяження, повинні надати відповідні документи про зняття вказаного обтяження.

11 серпня 2021 року позивачем було направлено до Головного управління ДФС в Київській області Слідчого управління фінансових розслідувань в Київській області клопотання про зняття арешту з невизначеного майна всього нерухомого майна шляхом винесення відповідної постанови.

Начальником третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Київській області Сидоржевським О. 20 серпня 2021 року було надано відповідь за вих. № 205/Р/10-97-03-06, в якій зазначено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС в Київській області відсутня кримінальна справа № 02-7619 та кримінальне провадження, яке було б зареєстроване за наслідками розслідування вказаної кримінальної справи. З урахуванням вищевикладеного, в СУ ФР ГУ ДФС в Київській області не має законних підстав приймати процесуальні рішення у кримінальній справі № 02-7619.

Крім того, 31 серпня 2021 року позивачем було направлено запит до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про надання інформації щодо стану розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та її перебування в архіві суду, на який було надано відповідь та зазначено, що в архіві суду на зберіганні зазначена справа не перебуває.

З довідки Міністерства внутрішніх справ серії ІІА № 2640184 вбачається, що станом на 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що накладений арешт на вищевказане майно обмежує його права вільно розпоряджатися належним йому майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Верховного Суду у справі № 727/2878/19 від 30 червня 2020 року).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірне майно був накладений на підставі постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДМА в Київській області Савенка В. В. від 07 листопада 2011 року в межах кримінальної справи, порушеної щодо голови правління - генерального директора ПрАТ «Росава» Рибачука Р. Ю. за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України в порядку КПК України 1960 року.

Водночас, судом установлено, що 17 лютого 2012 року постановою заступника начальника СВ ПМ Білоцерківської ОДПІ Люльчука К. В., керуючись положеннями КПК України 1960 року, кримінальну справу в частині ухилення головою правління - генеральним директором ПрАТ «Росава» ОСОБА_1 від сплати податку на прибуток, за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Однак при винесені вищевказаної постанови питання про зняття арешту з майна позивача вирішено не було.

Враховуючи вищевикладене, підстави для продовження застосування такого виду обтяження відсутні, тому наявність арешту невизначеного майна, всього нерухомого майна ОСОБА_1 перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на зазначене майно.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростував.

Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Судом не встановлено порушень прав третіх осіб у разі звільнення з-під арешту майна, що належить власнику.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 41 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», статтями 15, 16, 18, 317, 321, 391 ЦК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт з усього нерухомого майна належного на праві власності ОСОБА_1 , накладеного постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Київській області Савенко В. В. від 07 листопада 2011 року у справі КС № 02-7619, який зареєстровано 14 листопада 2011 року за № 11840113 Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою (обтяжувач - Державна Податкова Адміністрація в Київській області).

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління ДФС в Київській області, , місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А;

третя особа:

Дев`ята київська державна нотаріальна контора, , м. Київ, вул. Волинська, 6.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна