Справа № 472/139/22
Провадження №2/472/129/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2022 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорній О.В.,

за участю

представника позивача Венделя О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Веселинівський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М., Веселинівський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., було вчинено виконавчий напис № 11572 щодо стягнення з неї на корить ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості в розмірі 10 999, 12 грн.

Постановою головного державного виконавця Веселинівського відділу ДВС від 10.02.2022 року відкрито виконавче провадження № 68591276 та 11.02.2022 року постановою накладено арешт на її грошові кошти.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованості, чим порушив норми законодавства, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи наведені обставини, просить суд визнати виконавчий напис від 31 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за N 11572 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

23.02.2022 року ухвалою суду забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого провадження №68591276.

Ухвалою суду від 27.04.2022 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача Вендель О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив позов задовольнити.

28.04.2022 року до суду від представника позивача надійшло додаткове пояснення.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не з`явився, відзиву на позовну заяву не надходило.

Представник Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява державного виконавця Килевник С.В. про розгляд справи без представника відділу, разом з тим надала копії документів та матеріалів, які було спрямовано ТОВ "Фінансова компанія управління активами" для відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості в розмірі 10 999, 12 грн.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Витребувані ухвалою суду від 23.02.2022 року докази суду не надав.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2019року приватним нотаріусом Київського міського натаріального округу - Гуревічовим О.М., було вчинено виконавчий напис № 11572, яким стягнуто з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами", якому ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24 07.2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року, якому в свою чергу ПАТ "Платинум Банк" на підставі Договору відступлення права вимоги № 20140730-Г від 30.07.2014 року відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхування життя позичальника (пошта) № 3248/1430CLCPS від 16 листопада 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», за період з 29.07.2014 року по 04.10.2019 року суму заборгованості в розмірі 10 999,12 грн., яка складається із 4366, 44грн. заборгованості за тілом кредиту; 1492,50 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 4990,18 заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею та 150,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

10.02.2022 року на підставі заяви відповідача та виконавчого напису нотаріуса, головним державним виконавцем Веселинівського відділу ДВС Легкою О.В. було відкрито виконавче провадження за № 68591276, що підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження.

З`ясовуючи питання щодо правомірності вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису, суд виходить із наступного.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Згідно з п. 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, N 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі N 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус також при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що такий вчинено на кредитному договорі 3248/1430 CLСPS від 16.11.2012 року, який укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період 29 липня 2014 року по 04 жовтня 2019 року.

З урахуванням вказаного, відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, однак у виконавчому написі нотаріус не вказує дати виникнення у стягувача права вимоги за кредитним договором та зазначає при цьому про стягнення заборгованості за період з 29 липня 2014 року по 04 жовтня 2019 року, тобто за період більше 5 років.

Зазначене свідчить, що грошова сума кредитної заборгованості не є безспірною чим порушено норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі N 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа N К/800/7651/17), Постанову КМУкраїни від26.11.2014 N 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі N 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

На спростування викладеного стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис від 31.10.2019 року був вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису N 11572 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у справі N 910/10374/17 від 21.09.2021 року.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження N 61-22900св18).

При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі N 357/12818/17, від 27.08.2020 року у справі N 554/6777/17 (з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30.09.2019 року (справа N 357/12818/17), від 15.01.2020 року (справа N 305/2082/14-ц).

В матеріалах справи відсутні докази про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису з`ясовував питання існування заборгованості, її розмір, що зазначений у виконавчому написі. Крім цього, відповідач не надав доказів направлення боржнику ОСОБА_2 повідомлення з вимогою сплатити борг та факт отримання ним такого повідомлення.

Крім цього, у матеріалах справи немає доказів, що підтверджують відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24 07.2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року, якому в свою чергу ПАТ "Платинум Банк" на підставі Договору відступлення права вимоги № 20140730-Г від 30.07.2014 року відступлено право вимоги за Кредитним договором.

Також, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості ОСОБА_1 . Не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлялась ОСОБА_1 про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень).

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та визнати виконавчий напис від 31.10.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованого в реєстрі за N 11572 таким, що не підлягає виконанню.

Позивач у відповідності до ст. 22 Закону України від 22.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» з наступними змінами, звільнений від сплати судового збору.

Велика Палата Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 141 ЦПК у випадку задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, зазначила, що судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору (постанова від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17).

Отже, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави, які складаються з судового збору в розмірі 1488,60 грн.(992, 40 грн. судовий збір за подання позовної заяви + 496, 20 грн. за заяву про забезпечення позову).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89,133, 137, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Веселинівський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 11572, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", заборгованості за кредитним договором 3248/1430 CLСPS від 16 листопада 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк", в сумі 10 999 (десять тисяч дев`ятьсот дев`яносто дев`ять) гривень 12 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова копманія управління активами", ідентифікаційний код юридичної особи: 35017877, місце знаходження: 08200, Київська область місто Ірпінь, вул. Стельмаха, 9А, офіс 203, на користь держави судовий збір в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тескт рішення виготовлено 24 травня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС. С. Кучерявенко