Провадження №2/447/450/22
Справа №447/1553/22
У Х В А Л А

щодо залишення позовної заяви без руху

15.07.2022 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П.,

розглянувши у м. Миколаїв Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області (місцезнаходження: вул. Володимира Великого, 6, м. Миколаїв, Львівська область), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, припинення речових прав на земельні ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, скасування державної реєстрації земельних ділянок,

в с т а н о в и в:

11.07.2022 позивач ОСОБА_1 пред`явила позов до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, припинення речових прав на земельні ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вивчивши матеріали позовної заяви, та враховуючи вимоги Цивільного процесуального кодексу України, приходжу висновку, що позовна заява не відповідає вказаним вимогам, виходячи з наступного.

При зверненні із позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 500,00 грн., що стверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 11.07.2022, долученою до матеріалів позовної заяви.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За статтями 1, 2 цього Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 цього ж Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Згідно положень Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно позовних вимог, позивач пред`явила такі позовні вимоги:

1) визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №284 від 24.02.2021 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва»;

2) припинення речових прав ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_2 із кадастровим номером :01:016:0520, площею 01, га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд та з кадастровим номером :01:016:0519, площею 0,0136 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва;

3) скасування рішення про державну реєстрацію речових прав ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_2 із кадастровим номером :01:016:0520, площею 01, га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд та з кадастровим номером :01:016:0519, площею 0,0136 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.04.2021 №57547896 та №57548230 відповідно;

4) скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельних ділянок із кадастровим номером :01:016:0520, площею 01, га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд та з кадастровим номером :01:016:0519, площею 0,0136 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Позивач у позовній заяві покликається на те, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі є похідними вимогами від вимог про визнання протиправним та скасування рішення міської ради та припинення речових прав на земельні ділянки. таким чином, повинні вважатися однією вимогою немайнового характеру та позивач повинна сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС у справі №363/4852/17 від 03.06.2020, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ВС вказав, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Отже, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Щодо скасування рішення про державну реєстрацію, то відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Із наведеного встановлено, що позивачкою заявлено позовні вимоги як майнового, так і немайнового характеру.

Щодо позовних вимог майнового характеру, то згідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, передбачено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Отже, вказана вимога про припинення речових прав ОСОБА_2 на земельні ділянки у розумінні п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України є майновою.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем зазначено що спір немайнового характеру, що не узгоджується із приписами ЦПК України.

У постанові ВС від 05.08.2020 у справі №177/1163/16-ц, провадження №61-2250св20, зазначено на необхідність стороною позивача дотримання приписів п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 176 цього Кодексу. Також судом зазначено, що згідно з ч. 2, 3 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. У разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Таким чином, заявляючи майнову вимогу позивачці необхідно визначитися із вартістю майна щодо якого заявлено вимоги, зазначити ціну позову, що також є необхідним для визначення розміру судового збору при зверненні із позовом згідно до Закону України «Про судовий збір».

Наведене узгоджується із правовим висновком, наведеним у постанові ВП ВС від 26.02.2019 у справі №907/9/17, провадження №12-76гс18.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області є основною позовною вимогою, а похідними від неї є вимоги про скасування державної реєстрації земельних ділянок, зареєстрованого на підставі цього рішення.

Припинення речових прав ОСОБА_2 на земельні ділянки є окремою позовною вимогою та потребує окремої оцінки.

Отже, даний позов включає дві позовні вимоги одну немайнового характеру та одну майнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», а саме п. 1 ч. 2 ст. 4, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, позивач повинна сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн. за пред`явлену немайнову позовну вимогу.

Оскільки у позовній заяві позивач не визначила ціни позову, матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження вартості нерухомого майна, про припинення права власності на яке заявляє вимогу позивач, такій слід визначити ціну позову, виходячи із вартості земельних ділянок, право власності на які просить припинити, з наданням відповідних доказів такої вартості, та сплатити судовий збір за подання позовної заяви з урахуванням вимоги майнового характеру.

Водночас, на підставі положень ч. 2 ст. 176 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд попередньо визначає розмір судового збору за вимогу майнового характеру, який належить сплатити позивачці, а саме 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 992,40 грн.

Крім того, у позовній заяві позивачка просить зменшити суму судового збору до суми 500,00 грн., у зв`язку із тим, що вона є пенсіонером за віком, проживає із чоловіком, який також є пенсіонером за віком та має статус дитини війни. Крім цього, вказує, що позивач обіймає посаду сімейного лікаря КНП «Миколаївська міська лікарня» (0,75 ставки), інші джерела доходу відсутні. При цьому, позивачкою не додано доказів, що свідчили б про перебування останньої у скрутному матеріальному становищі. Більше того, у мотивувальній частині позовної заяви позивач посилалася на те, що очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, що не перевищує 10 000,00 грн. за кожну інстанцію відповідно, витрати на поштову кореспонденцію, відрядження та компенсації проїзду адвоката, та інші витрати, які може понести позивач, ожнак, сума яких на даний час невідома. Таким чином, позивачка навела взаємовиключні твердження щодо неспроможності понести судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Враховуючи наведене, зазначене клопотання позивачки не підлягає до задоволення, та такій необхідно сплатити судовий збір, проте, з вирахуванням 500,00 грн., що вже були сплачені, та квитанція про сплату судового збору у вказаному розмірі якого була долучена до позовної заяви при подачі позову до суду.

Згідно статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, припинення речових прав на земельні ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, скасування державної реєстрації земельних ділянок залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Якщо у зазначений в даній ухвалі строк, позивач не усуне недоліки заяви, то заява буде вважатись неподаною і на підставі ухвали суду буде повернена позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання ухвали суддею.

Ухвала про залишення заяви без руху не підлягає оскарженню. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Головатий А.П.