Дата документу 01.06.2022 Справа № 326/2451/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №326/2451/21 Головуючий у 1 інстанції Ігнатьєв Д.П.
Провадження № 22-ц/807/960/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01червня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Ільїної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 04 січня 2022 року у справі за позовом керівника Бердянської окружної прокуратури Запорізької області, подану в інтересах держави в особі Приморської міської ради Приморського району Запорізької області до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Запорізька обласна державна адміністрація, про визнання незаконним та скасування наказу в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу та припинення права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року керівник Бердянської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі позивача з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Запорізька обласна державна адміністрація, про визнання незаконним та скасування наказу в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу та припинення права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Керівник Бердянської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0029, площею 0,1000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 248), розташовану на території Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області, право власності на яку належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заява обґрунтована тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.11.2020 р. № 8-9283/15-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_2 та передано йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0029, площею 0,1000 га, яка розташована на території Орловської сільської ради Приморського району (на теперішній час Приморської об`єднаної територіальної громади Бердянського району Запорізької області).

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2020 р. право власності на вищевказану земельну ділянку набув ОСОБА_1 .

Набуття права власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 та в подальшому ОСОБА_1 оспорюється прокурором в суді, а тому на думку прокурора у ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки, є реальна можливість вільно розпорядитись цим майном.

На цих підставах прокурор просить вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на вказану земельну ділянку.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 04 січня 2022 року заяву керівника Бердянської окружної прокуратури Запорізької області про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0029, площею 0,1000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 248), розташовану на території Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області, право власності на яку належить ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Керівником Бердянської окружної прокуратури подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання законного рішення суду у майбутньому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.11.2020 р. № 8-9283/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» в частині надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:025:0029); визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:025:0029, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою Запорізька обл., Бердянський р-н, Приморська міська рада, від 23.12.2020 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 20133 з припиненням права власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на цю земельну ділянку; зобов`язання ОСОБА_1 повернути державі в особі позивача земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0029, площею 0,1000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 248), розташовану на території Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є правовідносини щодо права власності останнього набувача спірної земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0029 водного фонду.

З урахуванням фактичного цільового призначення спірної земельної ділянки, неодноразового переходу права власності на неї, існує очевидна небезпека подальшого відчуження земельної ділянки, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави та повернення земельної ділянки належному власнику, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

З огляду на те, що такий спосіб забезпечення позову, як арешт майна прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також враховуючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце можливість власника земельної ділянки ОСОБА_1 здійснити її відчуження, тому судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок про те, що заява прокурора про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню. оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову унеможливить виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вжиті заходи забезпечення позову до набранням судовим рішенням у цій справі законної сили, забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 04 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 червня 2022 року.

Головуючий

Судді: