Провадження № 2/760/7190/22
Справа № 760/3532/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

позивача - ОСОБА_1 (особисто, посвідчення);

представника позивача - Пан М.М. (ордер від 31.05.2022);

представника відповідача - Райчук О.С. (діє на підставі довіреності від 13.10.2022);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України Головного управління Національної гвардії України /далі - Нацгвардія/ (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4; адреса: АДРЕСА_8) про визнання протоколу незаконним, зобов`язання поставити на квартирний облік, стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

15.02.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 15.02.2022, за підписом позивача в якій він просить суд:

- ухвалити рішення про визнання протоколу № 5 від 25.04.2019 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України незаконним та скасувати його;

- зобов`язати відповідача поставити Позивача ОСОБА_1 на квартирний облік;

- ухвалити рішення про визнання протоколу № 3 від 27.02.2019 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України, рішення стосовно надання житлової площі у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, про надання однокімнатної квартири АДРЕСА_2 полковнику запасу ОСОБА_1 з родиною складом 2 особи в т.ч. він, дружина ОСОБА_3 , 1967 р.н., зі зняттям з реєстрації з квартирного обліку, незаконним, таким що порушує ст. 47 ЖК Української PCP;

- ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача вчинити дії спрямовані на надання позивачу квартири житловою площею не меншою ніж 27,30 кв. м., відповідно до вимог ст. 47 ЖК Української PCP.

- стягнути з відповідача на користь позивача 800 594,00 грн грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період 2013-2022 роки;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати;

- розгляд справи провести в загальному позовному провадженню, з обов`язковою явкою сторін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 18.04.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2022 в частині вимог позову «про визнання протоколу № 3 від 27.02.2019 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України, рішення стосовно надання житлової площі у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, про надання однокімнатної квартири АДРЕСА_2 полковнику запасу ОСОБА_1 з родиною складом 2 особи в т.ч. він, дружина ОСОБА_3 , 1967 р.н., зі зняттям з реєстрації з квартирного обліку, незаконним, таким що порушує ст. 47 ЖК Української PCP», - у відкритті провадження у справі відмовлено. В іншій частині позовних вимог відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання с праві призначено на 26.07.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.07.2022 відмовлено у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 13.10.2022.

В судове засідання, призначене на 13.10.2022 з`явились позивач, його представник, а також представник відповідача, які підтримала вимоги та доводи, викладені у письмових заявах, яки подавались ними до суду.

Доводи позову

В обґрунтування позовних вимог вказується, що 25.04.2019 Центральна житлово-побутова комісія Головного управління Національної гвардії України (далі - комісія) ухвалила рішення щодо зняття позивача з квартирного обліку на підставі протоколу № 5 від 25.04.2019.

Як вказує позивач, відповідачем було протиправно застосовано п. 3.15 Інструкції з організації забезпечення надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС від 28.07.2007 № 278 яким передбачено, що військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в разі: подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік.

Під відомостями, що не відповідають дійсності, комісія вважала довідку від 11.09.2003 № 10 та довідку від 10.09.2003 № 7, що були видані будівельним управлінням № 2 Шепетівської квартирно-експлуатаційної частини району про те, що полковник ОСОБА_1 з серпня 1992 по червень 1993 та з 26.11.1995 по 18.07.1996 житловою площею не забезпечувався.

Комісія, керуючись відомостями з реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2019 про те, що однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , зробила висновок, що позивач вже отримав вказану квартиру при проходженні військової служби, адже право власності на таку квартиру зареєстровано за його дружиною - ОСОБА_4 . Відтак довідки про неперебування на квартирному обліку, які були надані позивачем, комісія вважала такими, що не відповідають дійсності.

Зі слів позивача, йому дійсно було видано ордер на вказану квартиру в 1988 році разом з дружиною - ОСОБА_4 та дочкою - ОСОБА_5 . Проте зауважує, що у 1990 році він був направлений для продовження військової служби до Забайкалля, що стало основною причиною розірвання шлюбу та зняття позивача з реєстрації за вказаним місцем проживання.

Як вказує позивач, в подальшому, після повернення в 1992 році на службу в Прикарпатський військовий округ, він з серпня 1992 по червень 1993 та з 26.11.1995 по 18.07.1996 на квартирному обліку не перебував та житлом не забезпечувався, а тому довідки від 11.09.2003 № 10 та від 10.09.2003 № 7, що були видані будівельним управлінням № 2 Шепетівської квартирно-експлуатаційної частини району відповідають дійсності.

Окрім того, позивач вказує, що Інструкція з організації забезпечення надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС від 28.07.2007 № 278 не може бути застосована до даних правовідносин, у зв`язку з тим, що вказана інструкція не розповсюджується на правовідносини, які виникли у 1990 році.

В обґрунтування вимог про зобов`язання відповідача поставити на квартирний облік позивача вказує, що він з родиною з двох осіб з 1999 року перебуває на квартирному обліку та в списку першочергового отримання житла, як ветеран Збройних Сил України.

На думку позивача, оскільки п. 1.2 протоколу комісії № 5 про зняття позивача з квартирного обліку з родиною з двох осіб підлягає скасуванню, то порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача поновити на квартирному обліку позивача з родиною складом дві особи, в т.ч. він та його дружина - ОСОБА_3 у списках на першочергове отримання житла з 27.10.1999.

Щодо протоколу № 3 від 27.02.2019 засідання Центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України позивач вказує, що рішення, прийняте за результатами засідання є незаконним, оскільки порушує ст. 47 ЖК України.

Як вказує позивач, таким рішенням йому надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , в той час як йому має бути надана квартира з житловою площею 27,30 кв.м.

В обґрунтування вимог про стягнення з відповідача грошової компенсації в позові вказується, що в силу абз. 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Як вказує позивач, за період з 2013 по 2022 така сума становить 800 594,00 грн, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Окрім того, зазначає, що протиправними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 500 000,00 грн. Вона полягає в душевних стражданнях, які він зазнає з моменту виходу на пенсію зокрема, зверхньому ставленні до нього з боку відповідача, незважаючи на те, що він все життя віддав службі, все життя прожив в казармі та на зйомних квартирах.

У зв`язку з викладеними обставинами, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо правової позиції відповідача

29.07.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, датований 25.07.2022, в якому відповідач просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, а в разі розгляду справи по суті - відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

У відзиві, зокрема, вказується, що позивача було дійсно знято з квартирного обліку на підставі п. 1.2 протоколу № 5 від 25.04.2019. При цьому, зауважено, що п. 3.1 зазначеного протоколу було скасовано рішення центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної Гвардії України, яке оформлено протоколом № 3, стосовно розподілу позивачу однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

У зв`язку з такими обставинами зазначено, що вимоги про визнання протоколу № 3 від 27.02.2019 засідання Центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України є необгрунтованими, оскільки такий протокол вже скасовано.

Вимоги про стягнення грошової компенсації та моральної шкоди відповідач вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження таких вимог.

Підсумовується, що Головне управління Національної гвардії України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.04.1990 зі змісту якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано 26.04.1990, актовий запис № 56.

Також, до позовної заяви долучено копію витягу з протоколу № 8 засідання житлово-побутової комісії Головного управління командувача Національної гвардії України від 17.10.1999 зі змісту якого вбачається, що полковника ОСОБА_1 з родиною з 2 осіб, в т.ч. він та дочка - ОСОБА_5 зараховано на квартирний облік на загальних підставах.

За змістом довідки Бердичівської квартирно-експлуатаційної частини від 09.09.2003, ОСОБА_1 за період проходження служби в м. Бердичеві з 30.06.1993 по 26.11.1995 житловою площею не забезпечувався.

Відповідно до довідки Шепетівської КЕЧ району від 16.09.2003, полковнику ОСОБА_1 в Шепетівському гарнізоні за час проходження служби з 26.11.1995 по 18.07.1996 житловою площею не забезпечувався, на квартирному обліку не перебував.

Згідно з довідкою Шепетівської квартирно-експлуатаційної частини № 2 від 11.09.2003, полковник ОСОБА_1 з серпня 1992 по червень 1993 житловою площею в Славутському будинкоуправлінні № 2 Шепетівської КЕЧ району не забезпечувався.

18.03.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва від 18.03.2006, копія якого долучена до матеріалів справи.

Зі змісту витягу з протоколу № 4 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління внутрішніх військ від 20.04.2011 вбачається, що полковника ОСОБА_1 поставлено на квартирний облік з родиною складом 3 особи, в т.ч. він, дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_6 з 27.10.1999 по списку першочергового отримання житла, як ветерана ЗС України.

Згідно з витягом з додатку до розпорядження голови Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.03.2012 № 117, до квартирної справи полковника ОСОБА_1 було внесено такі зміни: «рахувати на квартирному обліку з родиною складом в 3 особи, в т.ч. він, дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_6 з 27.10.1999 по списку першочергового отримання житла, як ветерана ЗС України.

20.10.2016 внесено зміни до квартирної справи полковника запасу ОСОБА_1 , вирішено рахувати на квартирному обліку 2 особи в т.ч. він, дружина ОСОБА_3 у списках на першочергове отримання житла з 27.10.1999 відповідно до ст. 6 п. 7 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» на підставі протоколу № 9 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної Гвардії України від 20.10.2016, копія витягу з якого долучена до матеріалів справи.

22.11.2016, на підставі розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації затверджено спільне рішення командування та центральної житлово-побутової комісії ГУ НГУ від 20.10.2016 про внесення змін в облікові справи військовослужбовців. Вирішено виключити з облікової справи полковника запасу - ОСОБА_1 дочку і онуку та рахувати на квартирному обліку при ГУ НГУ з родиною 2 особи (він, дружина - ОСОБА_3 ) у списках на першочергове отримання житла з 27.10.1999.

Згідно витягу з протоколу № 5 засідання центральної житлово-побутової комісії головного управління Національної гвардії України від 27.02.2019, затверджено рішення стосовно надання житлової площі у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район Київської області, зокрема: «надати однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 полковнику запасу ОСОБА_1 з родиною складом 2 особи, в т.ч.: він, дружина ОСОБА_3 , зі зняттям з квартирного обліку.

Як вбачається з Довідки з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2019, кв. АДРЕСА_4 , з 24.12.1996 по 04.07.2005 належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, б/н від 24.12.1996 Будинкоуправління № 2 Шепетівської КЕЧ району.

Згідно п. 1.2 витягу з протоколу № 5 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України від 25.04.2019: «полковник запасу ОСОБА_1 , 1956 р.н. Служив у ЗС України з 1974 року. Звільнений з військової служби за станом здоров`я. Ветеран військової служби. Родина складом 2 особи, в т.ч. він, дружина ОСОБА_3 , 1967 р.н.

У м. Києві зареєстрований з родиною по АДРЕСА_5 з 2000 року. На квартирному обліку перебуває з родиною складом 2 особи, в т.ч. він, дружина у списках на першочергове отримання житла з 27.10.1999.

Відповідно до довідки від 11.09.2003 № 10 виданої БУ № 2 Шепетівської КЕЧ району п-к Костюк з серпня 1992 по червень 1993 житловою площею у Славутському БУ № 2 Шепетівської КЕЧ району не забезпечувався. Відповідно до довідки від 10.09.2003 № 7, виданої БУ № 2 Шепетівської КЕС району, п-к ОСОБА_1 з 26.11.1995 по 18.07.1996 житловою житловою площею у Славутському БУ № 2 Шепетівської КЕЧ району не забезпечувався, на квартирному обліку не перебував.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2019 виявлено, що однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 , було приватизовано ОСОБА_4 (колишня дружина) та ОСОБА_5 (дочка), свідоцтво про право власності, видане 24.12.1997 БУ № 2 Шепетівської КЕЧ району).

Тобто, п-к ОСОБА_1 при проходженні військової служби у військових частинах ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 ,а довідки надав з інформацією про те, що на квартирному обліку не перебував та житлом не забезпечувався».

Зі змісту п. 3.1 витягу з протоколу № 5 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України від 25.04.2019 вбачається: «у зв`язку з тим, що відповідно до п. 3.15 Інструкції… (п. 1.2 протоколу № 5) було знято з квартирного обліку при ГУ НГУ полковника запасу ОСОБА_1 з родиною, складом 2 особи, в т.ч.: він, дружина ОСОБА_3 , 1967 р.н., відмінити рішення центральної житлово-побутової комісії ГУ НГУ від 27.02.2019 (протокол № 3) стосовно розподілу полковнику запасу ОСОБА_1 однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ».

Зі змісту Розпорядження № 402 Солом`янської районної державної адміністрації м. Києва від 21.05.2019 вбачається, що адміністрацією було затверджено спільні рішення командування та центральної житлово-побутової комісії ГУ НГУ від 25.04.2019 (протокол № 5) про зняття з квартирного обліку військовослужбовців: ОСОБА_1 , військовослужбовця запасу. У м. Києві зареєстрований з 2000 року на АДРЕСА_5 (в/ч). На квартирному обліку перебуває при ГУ НГУ родиною з 2 осіб (він, дружина) у списках на першочергове отримання житла з 27.10.1999. Зняти ОСОБА_1 з квартирного обліку ГУ НГУ. Підстава: п. 3.15 Інструкції.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з ст.ст. 34, 37 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК України встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Щодо вимоги про визнання протоколу № 5 від 25.04.2019 незаконним та його скасування

Згідно абз. 1, 4 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

На виконання приписів статті 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказом МВС України від 28.07.2007 № 278 затверджено Інструкцію з організації забезпечення надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень.

Ця Інструкція визначає організацію забезпечення і надання житлових приміщень особам офіцерського складу, старшинського, сержантського і рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби), які проходять службу у військових частинах, закладах та установах Національної гвардії України (далі - військові частини), а також особам, звільненим у запас або відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військових частинах (далі - військовослужбовці), та членам їх сімей, уключаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби за місцем їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей). Державні службовці та службовці, які проходять службу у територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах і підрозділах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України, забезпечуються житловими приміщеннями відповідно до вимог чинного законодавства. (п. 1.1 Інструкції).

Відповідно до п. 3.8, 3.21 Інструкції військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлово-побутової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду та користуються правом позачергового одержання житла.

Інструкція передбачає також і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, унаслідок чого потреба в наданні житла минула; 2) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік; 3) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 4) звільнення з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 6) в інших випадках, передбачених законодавством. (пункт 3.15 Інструкції).

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 3.15 Інструкції.

Відповідну правову позицію викладені постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 487/5835/17, від 01.04.2020 у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 у справі № 683/2197/18 та від 19.05.2020 у справі № 683/2198/18.

Суд погоджується з доводами позивача в частині того, що відомості, вказані у довідках № 10 від 11.09.2003 та № 7 від 10.09.2003, видані БУ № 2 Шепетівської КЕЧ району відповідають дійсності, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що вказаний у таких довідках період (з 30.06.1993 по 18.07.1996) ОСОБА_1 забезпечувався житловою площею.

При цьому відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , видано у 1988 році.

Отже відповідач помилково застосував до даних правовідносин п. 3.15 Інструкції з організації забезпечення надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС від 28.07.2007 № 278 яким передбачено, що військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в разі: подання відомостей, що не відповідають дійсності, адже довідки за визначеними в них періодах недостовірних відомостей не містили.

У зв`язку з наведеним, суд вбачає підстави для задоволення вимоги про визнання незаконним та скасування протоколу № 5 від 25.04.2019 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України в частині, яка безпосередньо стосується порушених прав та інтересів позивача, тобто визнання незаконним та скасування пункту 1.2 протоколу № 5 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України від 25.04.2019 щодо зняття з квартирного обліку при Головному управлінні Національної гвардії України полковника запасу ОСОБА_1 з родиною складом 2 особи, в т. ч.: він, дружина ОСОБА_3 , 1967 р.н.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача поставити позивача на квартирний облік

Згідно з ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц звернула увагу на наступне: «застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування».

Вимога про зобов`язання відповідача поставити позивача на квартирний облік не підлягає задоволенню з огляду на те, що поновлення порушених прав позивача на квартирному обліку, в даному випадку, відбувається в силу визнання незаконним та скасування пункту 1.2 протоколу № 5 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України від 25.04.2019 щодо зняття з квартирного обліку при Головному управлінні Національної гвардії України полковника запасу ОСОБА_1 з родиною складом 2 особи, в т. ч.: він, дружина ОСОБА_3 , 1967 р.н., що виключає необхідність окремо зобов`язувати відповідача поставити позивача на квартирний облік.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 800 594,00 грн грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період 2013-2022 роки

Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1.3 Інструкції, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Окрім того, абз. 4 п. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Положеннями абз. 1 п. 1.4 Інструкції продубльовано, що військовослужбовці, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб житла, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з викладеним, розмір грошової компенсації, є предметом доказування, а тому обов`язок доказування компенсації саме у розмірі 800 594,00 грн покладається на ту сторону, яка просить про її стягнення, тобто на позивача.

Проте, позивач доказів на підтвердження заявленого розміру грошової компенсації не надав, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості перевірити обгрунтованість позовних вимог в цій частині.

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач та члени його сім`ї були забезпечені квартирою АДРЕСА_4 , яка в подальшому була приватизована колишньою дружиною позивача - ОСОБА_4 та дочкою позивача - ОСОБА_5 .

Те, що позивач не оспорював приватизацію квартири право на участь у якій теж мав, не свідчить про те, що він був позбавлений права захищати відповідні права на це житло.

У судовому зсіданні позивач підтвердив, що наразі проживає у квартирі АДРЕСА_7 , яку придбав за рахунок одноразової допомоги та яка оформлена на праві власності на його дружину - ОСОБА_3 (договір купівлі-продажу від 28.01.2019).

За таких обставин, вимоги про стягнення 800 594,00 грн грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період 2013-2022 роки задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на надання позивачу квартири житловою площею не меншою ніж 27,30 кв.м.

Згідно з абз. 1 п. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Стаття 43 ЖК України визначає, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 №278 (далі по тексту - Інструкція) забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб житла, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, установлених законодавством.

Пункт 4.1 Порядку визначає, що житлові приміщення надаються військовослужбовцям, що перебувають на квартирному обліку, згідно з чергою, яка визначається часом узяття на облік або занесенням до списків на пільгове одержання житлової площі.

Як передбачено пунктом 4.2 Порядку, на бажання військовослужбовців командування Національної гвардії України має право надавати житлову площу військовослужбовцям не за місцем проходження служби, а за місцем наявної можливості надання цього житла.

За правилами пункту 4.4 Порядку, уся житлова площа, яка надходить до Національної гвардії України для забезпечення військовослужбовців, розподіляється рішенням Головного управління Національної гвардії України між військовими частинами, виходячи з часу перебування військовослужбовців на квартирному обліку.

Розподіл житлової площі проводиться житлово-побутовою комісією зазначеної частини серед військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку.

Черговість розподілу житлової площі визначається пропорційно до кількості осіб, які перебувають на квартирному обліку, у відсотковому відношенні до видів черги, у межах календарного року поставлення на квартирний облік, з урахуванням попереднього забезпечення. Рішення житлово-побутової комісії військової частини розглядається і затверджується центральною житлово-побутовою комісією Головного управління Національної гвардії України.

Аналіз правових норм, якими регулюються спірні правовідносини, свідчить про те, що військовослужбовці та особи, на яких розповсюджується дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов; передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі за місцем проходження служби та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла, відтак питання надання позивачу квартири житловою площею не меншою ніж 27,30 кв.м., є виключною компетенцією житлово-побутової комісії та Головного управління Національної гвардії України.

У зв`язку з такими обставинами, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки не вправі перебирати на себе повноваження вказаних органів.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Крім того, що стосується її розміру, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, почуття врівноваженості. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Керуючись приписами ст. 23 ЦК України суд, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, враховує обставини, при яких моральна шкода була заподіяна, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, глибину та тривалість душевних страждань позивача, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого попереднього стану.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На підставі викладеного та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення у даній справі (фактичну наявність у позивача житла та права на житло, приватизоване колишньої дружиною, яке було надано позивачу та його сім'ї як військовослужбовцю), з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення на його корись моральної шкоди.

При цьому суд звертає увагу на те, що моральна шкода, як і будь-яка інша позовна вимога, є предметом доказування, а тому обов`язок доказування моральної шкоди покладається саме на ту сторону, яка просить про її стягнення. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 815/2603/16, від 16.10.2019 у справі № 815/6107/17 і від 04.03.2020 у справі № 815/2215/15.

У справі, що є предметом розгляду, позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди та не обґрунтування її розміру, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України Головного управління Національної гвардії України про визнання протоколу незаконним, зобов`язання поставити на квартирний облік, стягнення грошової компенсації та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1.2 протоколу № 5 засідання центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України від 25.04.2019 щодо зняття з квартирного обліку при Головному управлінні Національної гвардії України полковника запасу ОСОБА_1 з родиною складом 2 особи, в т. ч.: він, дружина ОСОБА_3 , 1967 р.н.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич