РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року

м. Рівне

Справа № 559/2477/19

Провадження № 22-ц/4815/459/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року (ухвалене у складі судді Ральця Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом АТ КБ "Приватбанк", яким просить визнати припиненим зобов`язання щодо повернення на користь банку грошових коштів у зв`язку з належним його виконанням, а також стягнути з АТ КБ "Приватбанк" на його користь 13 419 грн. 05 коп..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.09.2008 йому ЗАТ КБ "Приватбанк" було видано зарплатну картку та платіжну картку "Універсальна", на яку встановлено грошовий ліміт у розмірі 4100, 00 грн. Починаючи з дати отримання платіжної картки і до 26.11.2017 він користувався вказаною картою, знімав кошти, розраховувався за купівлю товарів та послуг. З метою повернення коштів, використаних з карти, він намагався систематично її поповнювати. Проте, вже починаючи з 2018 року почав помічати, що скільки б коштів він в черговий раз не поклав на карту, борг тільки продовжував збільшуватися. Стверджує, що жодних розпоряджень банку щодо здійснення операцій із коштами на вказаному рахунку йому не надавалося. 23.08.2019 ним була згенерована виписка від 23.08.2019 № M9FBFDVD8NM580QP по картці за № НОМЕР_1 і додаткових договорах за період 01.10.2016-23.08.2019. Згідно отриманих з виписки даних, на дату її формування, у нього наявна заборгованість у сумі 18 247,39 грн.. Пояснює, що з його картки стягуються кошти в якості списання відсотків за використання кредитного ліміту, стягуються незрозумілі страхові платежі, пеня за прострочку за кредитом, якого він з відповідачем ніколи не укладав та не підписував. Вважає, що насправді вже не існує жодної заборгованості, кошти відповідачу були значно переплачені. Згідно даних виписки сума коштів, що була ним в різні періоди знята становить 29 875, 34 грн.. Натомість, сума повернутих коштів становить 43 294, 39 грн.. Отже, ним було надміру сплачено відповідачу 13 419, 05 грн.. У відповідях на його запити, відповідач зазначає, що 09.09.2008 між ним та банком було укладено Договір про надання банківських послуг № б/н від 09.09.2008, згідно якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, жодного кредитного договору ним підписано не було. Окрім того, у нього відсутній примірник договору, на який відповідач посилається у своїй відповіді. Запитувані у запиті документи відповідачем не надано. Крім цього, працівники відповідача постійно йому телефонують, здійснюючи моральний тиск, вимагають повернути кошти, що по суті їм не належать, погрожуючи при цьому нараховувати відсотки у подвійному розмірі. При оформленні картки для отримання заробітної плати ним було підписано лише анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, йому не надавалися для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг, ні витяг із таких документів відповідача. Відповідач взагалі не вручив йому ні оригіналу, ні копії Пам`ятки клієнта. Оскільки, ніякого кредитного договору між ним та відповідачем не існує, то не існує і зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, штрафів та пені, які постійно нараховує відповідач. У зв`язку з наведеним, просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк" про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів задоволено частково.

Визнано припиненим у зв`язку з належним виконанням зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення на користь АТ КБ "Приватбанк" грошових коштів.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 13419 грн. 05 коп. відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що грошове зобов`язання позивача перед банком є припиненим у зв`язку з належним його виконанням, оскільки сума коштів, яка була знята ОСОБА_1 з рахунку становить 29 875, 34 грн., а сума повернутих ним коштів складає 43 294, 39 грн..

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, АТ КБ "Приватбанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі стверджує про помилковість висновку місцевого суду, що сума внесених позивачем коштів на поповнення карткового рахунку була достатньою для повного виконання грошового зобов`язання перед банком, оскільки судом не враховано, що згідно погоджених умов кредитування, окрім зобов`язання по погашенню тіла кредиту у позивача існували зобов`язання по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, пені за порушення строків погашення тіла кредиту та процентів, тому внесених позивачем сум грошових коштів було не достатньої для повного виконання грошового зобов`язання.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимоги, ухваливши у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06 січня 2010 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої останньому видана кредитна картка "Універсальна" з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 3% щомісячно на залишок заборгованості за кредитом (а.с. 57-58).

Крім того, 06.01.2010 року ОСОБА_1 була погоджена та підписана довідка про умови кредитування з користування кредитки Універсальна 30 пільгового періоду. Вказана довідка містить інформацію: базова відсоткова ставка за користування кредитом (3% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості та розмір штрафів.

Також довідка містить запис, що позивач ознайомлений "з фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна 30 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів".

Наявна у матеріалах справи виписка з карткового рахунку позивача також вказує, що ОСОБА_1 активно користувався грошовими коштами, а саме використовував для власних потреб у межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки через термінали, а також здійснював погашення заборгованості, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту.

Факт користування позивачем кредитними коштами ним не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Отже, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави яких визначається актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення визначаються сторонами в самому договорі).

У довідці про умови кредитування, яка підписана позивачем, визначено процентну ставку, комісію, розмір щомісячних платежів, строк погашення щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення боргу.

Таким чином, наявні у матеріалах справи письмові докази свідчить, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо умов кредитування, усвідомлював правові наслідки невиконання кредитних зобов`язань, обсяг відповідальності та заперечень на час укладення договору не мав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Частиною першою ст.638 ПК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Укладений між ОСОБА_1 та AT КБ "ПриватБанк" договір про надання банківських послуг від 06.01.2010 року судом недійсним не визнавався.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦK України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 629, 525, 612 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Після укладення договору, ОСОБА_1 користувався наданими банком кредитними коштами, вносив кошти на погашення заборгованості, проте, як вбачається із виписки по його рахунку, таких сум було недостатньої для погашення усіх складових заборгованості (тіла кредиту, відсотків, пені).

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань, оскільки оперував сумами, які наведені позивачем у його взаєморозрахунку по обігу коштів по картковому рахунку.

Однак, такий розрахунок є недостовірним, оскільки не містить відрахувань по відсотках та пені, що були письмового узгоджені сторонами.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні докази погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором у повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 2270 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.