Справа № 504/1196/21
Провадження № 2/496/433/22
У Х В А Л А

12 липня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Піщанської А.І.

представника позивача - Юшинської І.Є.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юшинської І.Є. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказана цивільна справа.

Представник позивача 02.11.2021 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0899 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на праві приватної власності.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року заяву про забезпечення позову було повернуто представнику позивача. 03.12.2021 року представником позивача було подано апеляційну скаргу, в якій остання просила скасувати ухвалу Біляївського районного суду від 08.11.2021 року та винести нову, якою заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.05.2022 року апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвоката Юшинської І.Є. було задоволено частково, та скасовано ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 08.11.2021 року та направлено справу для продовження розгляду для продовження до суду першої інстанції.

У зв`язку з надходження до суду матеріалів справи після розгляду Одеським апеляційним судом, у судовому засіданні на обговорення було поставлено питання, щодо доцільності, на даний час, розгляду заяви про забезпечення позову, та чи не відпала необхідність накладення арешту.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Юшинська І.Є. підтвердила той факт, що на даний час розгляд заяви про забезпечення позову є необхідним, для виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідач та його представник в підготовче судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд судового засідання у їх відсутність, в якій просила у клопотаннях та заявах позивача просили відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що представник позивача 02.11.2021 року звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0899 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на праві приватної власності.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року заяву про забезпечення позову було повернуто представнику позивача. 03.12.2021 року представником позивача було подано апеляційну скаргу, в якій остання просила скасувати ухвалу Біляївського районного суду від 08.11.2021 року та винести нову, якою заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.05.2022 року апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвоката Юшинської І.Є. було задоволено частково, та скасовано ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 08.11.2021 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У своїй постанові Одеський апеляційний суд в мотивувальній частині постанови зазначив, що часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості забезпечити позов, оскільки зазначене питання не вирішено судом першої інстанції. Крім того, на даний час матеріали справи не мають доказів того, що спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт дійсно належить відповідачу у справі ОСОБА_2 ..

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1 накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Вказані висновки зазначені в Постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 752/6255/18 та від 13.01.2020 року у справі №922/2163/17.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Однак, ч.3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідачів.

Так, відповідно до матеріалів справи, представником позивача було надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2022 року, встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:002:1131 загальною площею 0,0899 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 у розмірі частки 1/1.

Разом з тим, суд приходить до переконання про не доведення представником позивача того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся в суд.

Крім того, суд вважає, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на 1/2 земельної ділянки є не співмірним і не відповідає заявленим позовним вимогам, а саме представником позивача не було надано доказів того, що вартість 1/2 частки земельної ділянки, може відповідати ціні позову.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, у зв`язку з не недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юшинської І.Є. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 19.07.2022 року.

Суддя М.Л. Пасечник