провадження № 2/294/393/22
справа № 294/860/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого - судді Лесько М.О.,

при секретарі Рижук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що сторони з 22.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 09.04.2019 року було розірвано. У шлюбі з відповідачем народилося двоє дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування у шлюбі сторонами придбано житловий будинок, розташований за вище вказаною адресою, згідно договору купівлі продажу, ВРХ № 696910 р. №1332 від 14.09.2012 року. Оригінали усіх правовстановлюючих документів знаходяться у відповідача, право позивача на спільно придбане майно останній не визнає та не бажає мирним шляхом вирішити його розподіл, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника ОСОБА_5 , у якій одночасно зазначила що свої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, у якій одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надіслав відзив, згідно якого просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, оскільки вважає, що вказане майно, за час шлюбу з позивачем набуте за кошти, які належали особисто йому.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.02.2006 між сторонам було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , зареєстрований Красносільською сільською радою Чуднівського району Житомирської області, актовий запис №5 (а.с.4).

Вказаний шлюб було розірвано рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 09.04.2019 (а.с.5).

У вищезазначеному шлюбі народилось двоє дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Красносільською сільською радою, актовий запис № 9 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Великокоровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області, актовий запис № 12 (а.с.6 на звороті).

21.06.2019 при реєстрації повторного шлюбу позивач змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №810 (а.с.61).

Відповідно до інформаційної довідки №156338939 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу ВРХ №696910, р.№1332 від 14.09.2012 року посвідчено приватним нотаріусом Чуднівського нотаріального округу Журбей В.Л., зареєстровано нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 67,2 кв.м., та житловою площею 48,3 кв.м. (а.с.7).

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11).

Зі змісту пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до пункту 1.5. Договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 14.09.2012 між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець): "Договір укладається без згоди подружжя Продавця, так як житловий будинок є його особистою власністю, набутий ним в порядку спадкування. Покупець свідчить, що цей факт доведено до його відома, а також те, що на момент укладання цього Договору він одружений з ОСОБА_1 , яка подала заяву, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Чуднівського районного нотаріального округу Житомирської області, 14 вересня 2012 року, за реєстровим №1331, про згоду на купівлю цього житлового будинку за спільні кошти подружжя".

Судом встановлено, що вказаний договір ніким зі сторін не був оспорений та не був визнаний недійсним ні повністю, ні в будь якій його частині.

Таким чином, враховуючи, що спірний житловий будинок набутий сторонами за час перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя, є обєктом спільної сумісної власності подружжя, у звязку з чим підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за кожним із співвласників права власності на 1/2 його частину.

У звязку з задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача, згідно зі ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного вище обгрунтування, керуючись статтями 4, 10-13, 81, 141, 261, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_10 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (на даний час - АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (на даний час - АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: М.О. Лесько