Справа № 308/7991/22 Провадження № 2/304/293/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

позивачки ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 308/7991/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батька батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народилося двоє дітей - донька ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 січня 2011 року виконавчим комітетом Забрідської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, актовий запис № 01, розірвано; дітей, а саме доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , залишено проживати при матері - ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно на двох дітей. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2021 року розмір аліментів було збільшено до розміру 2000 грн на кожну дитину, але не більше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка вказує, що відповідач з того часу (як і в більшості часу перебування у шлюбі) не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами сина та доньки, станом їх здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовки до самостійного життя, а саме не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; відповідач не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти.

При цьому, Органом опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надано висновок, на підставі якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5

Враховуючи вказані обставини і те, що батько ОСОБА_3 ухиляється від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов`язками, а також те, що орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його дітей, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Миня Г.І. заявлені вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивачка додатково зазначила, що відповідач протягом тривалого часу належним чином не виконує батьківські обов`язки, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив не позбавляти його батьківських прав відносно малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 . При цьому пояснив, що він з березня 2022 року взагалі не спілкувався зі своїми дітьми у зв`язку з складними сімейними обставинами.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначає, що підтримує висновки органу опіки та піклування в повному обсязі.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 пояснила суду, що вона вже протягом декількох років не спілкується з своїм батьком ОСОБА_3 і такий не приїжджає до неї та її брата ОСОБА_5 , не спілкується з ними. На сьогоднішній день він не утримує, не забезпечує необхідним харчуванням та не піклується про них. По суті справи ОСОБА_4 не змогла висловити свою позицію.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 (у зв`язку з реєстрацією шлюбу 07 червня 2022 року ОСОБА_1 змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ), що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 06 березня 2012 року та № 275643 від 02 січня 2014 року відповідно.

Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 січня 2011 року виконавчим комітетом Забрідської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, розірвано; дітей, а саме доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , залишено проживати при матері - ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно на двох дітей.

При цьому встановлено, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2021 року визначений рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2017 року в справі № 304/185/17 розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі збільшено частково та призначено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 та малолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісяця і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня набрання цією постановою суду законної сили; визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

Одночасно з розрахунку заборгованості по аліментах, складеного заступником начальника Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) В.Вогар від 03 лютого 2022 року № 54151529 вбачається, що заборгованість боржника ОСОБА_3 у виконавчому листі № 304/185/17 від 01 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 березня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття, станом на 01 лютого 2022 року складає 30 433, 53 грн.

Крім цього встановлено, що батько ОСОБА_3 не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами сина та доньки, станом їх здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовки до самостійного життя, а саме не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; відповідач не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти.

Діти перебувають на повному утриманні позивачки, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 16 червня 2022 року.

Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, уповноважений орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Так, у цій ситуації суд звертає увагу на те, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Для суду є безспірним, що в цих правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дітей (статті 1, 9 Конвенції про права дитини (далі Конвенція)).

Досліджуючи правомірність втручання у право відповідача на сімейне життя, суд, розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи; при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Отже, в цьому випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Суд вважає, що втручання у право відповідача спрямоване на захист прав і свобод малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, в цьому випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.

Судом за обставинами справи встановлено, що відповідач систематично ухиляється від участі у вихованні дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, що свідчить про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків і виходячи із положень статей 164-167 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Проте, в цій ситуації суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дітей і чи не має в цьому випадку підстав для попередження відповідач щодо зміни свого відношення до виховання дітей без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більше того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Європейський суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»).

Повертаючись до обставин цієї справи та оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьком надає тяжкий вплив на дітей, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дітям шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо діти можуть бути огороджені від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації, що розглядається, діти відповідача тривалий час проживають з позивачкою, яка здійснює їх догляд і виховання. При цьому, під час судового розгляду відповідач жодним чином не продемонстрував суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дітьми і в такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.

Дії відповідача по ухиленню від виховання дітей є систематичними.

Також, важливим для суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідача, відносини, які склались між ним і дітьми, не зміняться в бік розлучення його з дітьми, які разом з ним не проживають.

Як підсумок аналізу елементів, які впливають на визначення якнайкращих інтересів дітей, суд зауважує, що в цих правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дітей і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію їх прав.

Суд повторює, що важливим в цій ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батька, оскільки вони з ним не проживають, так само цей захід не виключає можливість побачення батька з дітьми. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дітьми.

Суд також наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України (стаття 169).

В цих правовідносинах судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідача в його сімейне життя та при визначенні якнайкращих інтересів дітей.

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в цій конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в цьому випадку стосовно цієї особи.

Виходячи з викладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих позивачкою, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, з відповідача ОСОБА_3 на теперішній час за рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області 05 травня 2017 року та постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2021 рокувже стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому це питання судом не вирішується.

Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 60, 63 ЦК України, ст. ст. 150, 155, 164, 167, 180-184, 191, 243, 244 СК України, статтями 12, 13, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батька батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, № 3.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2022 року.

Головуюча: Гевці В. М.