Провадження № 2/161/54/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 липня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину нерухомого майна, визнання права власності та виплату грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_3 є позивач, його мати ОСОБА_4 та баба ОСОБА_2 . Кожен з них у межах шестимісячного строку звернувся до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Його мати ОСОБА_4 відмовилася від прийняття своєї частки спадщини на користь ОСОБА_1 . Відтак, позивачем успадковано 2/3 частки майна в зазначеній вище квартирі, а відповідачем 1/3 частки.

Позивач зазначає, що неодноразово пропонував відповідачу виплатити грошима вартість її частки в нерухомому майні, виходячи з того, що частка відповідача є меншою від його частки і не може бути виділеною в натурі, так як квартира згідно висновку інженерно-технічної експертизи є неподільною. Крім цього, відповідач не оформила своє право власності на належну їй частку в квартирі, не проживає в успадкованій квартирі, не сплачує комунальні платежі, натомість там проживає її син ОСОБА_5 , який як зазначає позивач перешкоджає йому користуватися квартирою. Спільне проживання позивача та відповідача з її сином у спірній квартирі на його думку є неможливим, оскільки вона складається з однієї житлової кімнати площею 14,7 кв.м.

Вказує, що припинення права власності на 1/3 частку вищевказаної квартири не завдасть відповідачу істотної шкоди як співвласнику, у зв`язку з чим, позивач вніс на депозитний рахунок суду суму вартості вказаної частки спірного житлового приміщення, визначену висновком судової інженерно-технічної експертизи.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, припинити право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за померлим ОСОБА_3 та прийнята у спадщину ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за померлим ОСОБА_3 та прийнята у спадщину сторонами. Стягнути ОСОБА_2 , грошову компенсацію за 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в сумі 34024,00 грн., що знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА у Волинській області.

Ухвалою судді від 16.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Відзиву від відповідача в установлений ухвалою строк на адресу суду не надходило.

07.12.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі.

До початку розгляду справи представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що заявлений позов вони підтримують та просять задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення на адресу суд не надходило.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

06.09.2021 ОСОБА_1 на депозитний рахунок ТУ ДСА у Волинській області було внесено грошові кошти в сумі 34021,00 грн., як вартість 1/3 частки відповідача у спірній квартирі.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Судом встановлено, що в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2021 отримав 2/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).

Із позовної заяви вбачається, що 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 , належить відповідачу ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину у межах визначеного законом шестимісячного строку, однак в установленому законом порядку право власності на належну їй частку у спірному майні не оформила.

Слід зазначити, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За приписами пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Разом з тим, відповідач, як спадкоємець за законом, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у встановленому законом порядку спадкові права не зареєструвала та не оформила.

Норми ч.5 ст.1268 ЦК України визначають, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України), а лише обмежує право спадкоємця на розпорядження (відчуження) нею.

В силу наведених положень закону відповідач ОСОБА_2 має право володіти й користуватись 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та не може бути протиправно позбавлена цих прав чи обмежена у їх здійсненні.

Згідно положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Як встановлено в судовому засіданні, що, оскільки, частка відповідача у спільному частковому майні є незначною, то позивач вважає законним припинити право спільної часткової власності на спірну квартиру, шляхом викупу її частки у цьому майні, посилаючись на те, що у відповідача у власності є інше нерухоме майно.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо належності відповідачу спірного майна. Крім цього, сторонами не надано суду доказів належності відповідачу ОСОБА_2 іншого житла.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для припинення права власності ОСОБА_2 та визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , оскільки це призведе до порушення принципу рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Тому з врахуванням встановлених обставин справи припинення права власності ОСОБА_2 на спірну частку в квартирі може завдати істотної шкоди її інтересам.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 328, 358, 361, 365, 1268-1269 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину нерухомого майна, визнання права власності та виплату грошової компенсації.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 34024 (тридцять чотири тисячі двадцять чотири) гривні, внесені ним на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (рахунок одержувача: UA0002504, код отримувача: 26276277, банк отримувача: 820172), відповідно до квитанції № 27 від 06 вересня 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта