Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/476/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Казидуб О.Г.

при секретарі : Зайцевій О.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката: Березенко Є.А.

представника відповідача за дорученням: Милокостенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання наймачем квартири,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання наймачем квартири.

Свою заяву мотивує тим, що у 2007 році він познайомився з ОСОБА_3 . В них склались добрі відносини та все більше часу проводили разом. На той час вони обоє не перебували у шлюбі та не мали власних сімей. Саме ці обставини призвели до виникнення між ними фактичних сімейних відносин.

З 12 жовтня 2008 року вони почали спільно проживати за адресою місця проживання ОСОБА_4 , а саме у кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_1 , яка нею винаймалась, відповідно до договору від 1 серпня 2002 року, укладеного між ОСОБА_3 та Черкаським Державним заводом хімічних реактивів.

Проживаючи спільно, між ними існували досить добрі сімейні стосунки. Вони мали спільний бюджет, разом відпочивали, проводили вільний час, проводили поточні ремонти свого помешкання, сплачували комунальні послуги та інше. Стосовно реєстрації їхнього шлюбу у встановленому законом порядку, вони з ОСОБА_3 не замислювались, адже і без цього вони проживали повноцінною сім`єю та у реєстрації власних відносин не бачили необхідності.

В квітні 2017 року ОСОБА_3 діагностували рак лівої молочної залози. З того часу і до останніх днів її життя він знаходився поряд з нею та забезпечував необхідним доглядом та допомогою у боротьбі з її хворобою.

ОСОБА_5 почала проходити інтенсивне лікування, кілька разів знаходилась на стаціонарному лікуванні в Черкаському онкологічному диспансері, однак лікування належного результату не надало, хвороба ОСОБА_6 швидко прогресувала, що і призвело до її смерті.

Мати ОСОБА_3 проживає за межами м. Черкаси та інших родичів, які б знаходились поряд з нею та мали можливість забезпечити її належним доглядом вона не мала, а відтак весь догляд за нею та забезпечення усім необхідним здійснювалось, виключно, ним - її чоловіком ОСОБА_1 .

В силу вказаних обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали повноцінною сім`єю, адже були поєднані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки притаманні повноцінній сім`ї.

Відповідно до корінців про нарахування оплати за комунальні послуги по кімнаті № 711, а також згідно відповіді на запит з КП «Черкасиводоканал», оплата проводилась на 2 мешканців, тобто на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Поясненнями сусідів останніх, актом опитування сусідів № 90, посвідченим головою КСН «Калиновий» ОСОБА_24, відповіддю на запит голови ОСББ «Калинове 70» , квитанціями про оплату комунальних послуг та іншими доказами, долученими до даного позову, беззаперечно, підтверджується факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім вказаних доказів, до матеріалів позову долучено відеозаписи спільного відпочинку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та спільного святкування свят в кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини, беззаперечно, підтверджують факти існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактичних сімейних відносин та факту спільного проживання однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідями на запит з департаменту житлово-комунального комплексу та департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради повідомлено про те. що кімната АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності Черкаської міської ради (попередній квартиронаймач не використав своє право на приватизацію займаного житла).

Відповіддю з виконавчого комітету Черкаської міської ради на звернення щодо зміни договору найму житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 повідомлено про те, що він не є членом сім`ї наймача - ОСОБА_3 , а відтак і правових підстав для зміни договору найму вказаної кімнати не має.

Зважаючи на те, що з 2009 року по час смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно проживали за однією адресою - АДРЕСА_1 , були поєднані спільним побутом, мали спільний бюджет, доглядали за своїм помешканням, проводили його поточні ремонти, разом відпочивали та проводили вільний час, ОСОБА_1 надавав ОСОБА_3 необхідний догляд та допомогу під час її хвороби, вони ми мали спільні права та обов`язки, притаманні сімейним, а відтак позивач є членом сім`ї ОСОБА_3 , він продовжує проживати в займаному житловому приміщенні, ОСОБА_1 має право на визнання його наймачем кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 12 жовтня 2008 року по день смерті ОСОБА_3 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також визнати його наймачем житлової кімнати за адресою: АДРЕСА_1 .

01.11.2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси ухвалено справу передати на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

Ухвалою суду від 03.12.2021 позовну заяву прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору.

Ухвалою суду від 31.01.2022, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в справ в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11.04.2022 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені в позові, просив їх задоволити. Додатково пояснив, що він проживав з ОСОБА_3 з 12.10.2008 року до її смерті. Їхні стосунки були як стосунки між подружжям. Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом несли всі фінансові витрати по утриманню кімнати, в якій проживали, разом відпочивали, купували разом необхідні в побуті речі. Всі їхні родичі та знайомі ставились до них, як до подружжя. Шлюб вони з ОСОБА_3 не уклали, оскільки спочатку не бачив цьому потреби, а потім ОСОБА_6 захворіла і було не до одруження, оскільки всі витрати вони несли на її лікування, яке було довготривалим. Весь час, починаючи з листопада 2008 року, вони проживали разом в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Березенко Є.А. підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених в позові, відповіді на відзив та з урахуванням показів свідків, які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_3 як подружжя без реєстрації шлюбу починаючи з 18.11.2008 року і до смерті ОСОБА_3 в гуртожитку за адресою в АДРЕСА_1 .

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Березенко Є.А. заперечував доводи представника Черкаської міської ради та наполягав на тому, що позивачем обрано вірний спосіб захисту та надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Просив позов задоволити повністю.

В судовому засіданні представник відповідачів Черкаської міської ради та Виконавчого комітету Черкаської міської ради - за дорученням Милокостенко К.В. заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково вказала, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

У відзиві на позов представник Черкаської міської ради та Виконавчого комітету Черкаської міської ради - за дорученням Слинько М.Г. заперечував проти задоволення позову, оскільки надані позивачем докази не підтверджують його позовні вимоги бо не вказано за яких обставин він почав проживати з ОСОБА_3 , як саме вони вели спільний бюджет та господарство. Також не надано доказів на підтвердження факту спільного проживання з померлою. Крім того вказували, що Черкаська міська рада та її виконавчий комітет не порушували права позивача, а надані ним докази не надають йому права на проживання в кімнаті гуртожитку. Вказана кімната, згідно рішення Черкаської міської ради від 11.03.2021 року №4-277 «Про затвердження Положення про найм (оренду) жилих приміщень, що перебувають у комунальній власності міста», включена до фонду орендованого житла та розподілена працівнику бюджетної установи. В даному випадку відсутні підстави для зміни договору найму. На їхню думку позивачем не вірно обрано спосіб захисту. Щодо вимоги про визнання наймачем кімнати, позивачем не надано жодного доказу для задоволення вказаної вимоги. Угоди між ним та померлою укладено не було, членом сім`ї померлої він не був. Сам факт його проживання не дає підстав для визнання його наймачем кімнати. Також він не був вказаний в ордері на проживання в кімнаті. Крім того, за позивачем зберігається право користування житлом за адресою АДРЕСА_3 , яке визнано місцем його реєстрації. А тому просили в позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 надала заяву з проханням справу розглянути без її участі. Крім того вказувала, що згідно рішення Черкаської міської ради від 11.03.2021 року №4-277 «Про затвердження Положення про найм (оренду) жилих приміщень, що перебувають у комунальній власності міста» кімната № НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_4 включена до фонду орендованого житла та в подальшому надана їй для проживання. До теперішнього часу вона не має можливості вселитись у вказану кімнату, оскільки ОСОБА_1 самовільно захопив дане приміщення та чинить перешкоди у його користуванні. Вона вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Щодо встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи ОСОБА_7 зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Так у судовому засіданні встановлено, що 01.08.2002 року між Черкаським державним заводом хімічних реактивів та ОСОБА_5 було укладено Договір, предметом якого була оренда кімнати АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_2 ).

ОСОБА_1 було видано лікарське свідоцтво про смерть №232 від 16.11.2020 та довідку про причину смерті ОСОБА_5 . Також в лікарському свідоцтві про смерть вказано, що смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у стаціонарі КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер ЧОР».

Згідно до акту опитування сусідів №90 від 28.04.2021 року, складеного ОСОБА_8 (прож. АДРЕСА_5 ), ОСОБА_9 (прож. АДРЕСА_6 ), ОСОБА_10 (прож. АДРЕСА_7 ), посвідчений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Калиновий» ОСОБА_24, - «вказані в акті мешканці будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_1 добре знають та добре знають сімейні відносини, які існували між ним та померлою ОСОБА_3 . З жовтня 2008 року вказані громадяни постійно проживали в кімнаті № НОМЕР_1 їхнього будинку. Вони проживали спільно, разом відвідували магазини, здійснювали покупки, ходили на роботу та відпочивали. Між ними існували фактичні відносини як чоловіка та дружини та вони проживали повноцінною сім`єю, адже були поєднані спільним побутом, мали спільний бюджет, разом притримувались відносин та традицій, притаманних сімейним. Останні роки життя ОСОБА_11 дуже хворіла, а ОСОБА_12 , проживаючи з нею разом, постійно доглядав за нею та забезпечував ОСОБА_6 належним лікуванням та доглядом. В силу ускладнень хвороби, ОСОБА_6 померла, а ОСОБА_12 продовжив проживати у кімнаті № НОМЕР_1 їхнього будинку».

Відповідно до листа КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради від 14.04.2021 №1790/12, - нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення на дві особи за адресою АДРЕСА_1 здійснюється на підставі списку мешканців, фактично проживаючих в кімнатах гуртожитку по АДРЕСА_4 , наданого підприємству Головою правління ОСББ «Калинове 70» Гафіяк В.М. за квітень 2020 року.

Додатком до вказаного листа надано копію Списку мешканців, фактично проживаючих в кімнатах гуртожитку по АДРЕСА_4 , відповідно якого під порядковим номером №94 вказано ОСОБА_5 , кімната АДРЕСА_8 , кількість фактично проживаючих осіб - 2.

Також до позову долучено розрахункові листи (рахунки) на оплату послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення наданих КП «Черкасиводоканал» ЧМР за червень-липень 2019 та квітень-липень 2020, які були нараховані на двох осіб. Крім того позивачем надано банківські чеки про здійснення оплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 за серпень-листопад 2021 року.

Згідно до листа голови правління ОСББ «Калинове 70» Гафіяк В.М. від 22.03.2021, - з моменту створення ОСББ «Калинове 70» (24.11.2017 року) ОСОБА_1 проживав в одній кімнаті 711 з померлою квартиронаймачем ОСОБА_3 .

Відповідно до медичної документації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 06.04.2017 року було встановлено діагноз рак молочної залози та вона періодично перебувала на лікування в онкологічних відділах, в тому числі в Черкаському онкологічному диспансері (м. Черкаси, вул. Менделєєва, 7). Також ОСОБА_3 було встановлено другу групу інвалідності з 25.09.2019, що підтверджується довідкою МСЕК серія ААБ №465763.

Рішенням Черкаської міської ради від 31.08.2021 №896 «Про включення до фонду орендованого житла та надання в оренду/найм кімнат у гуртожитках» кімната АДРЕСА_2 включена до фонду орендованого житла.

Рішенням Черкаської міської ради від 23.11.2021 №1384 «Про включення до фонду орендованого житла та надання в оренду/найм кімнат у гуртожитках» кімната АДРЕСА_2 надана в оренду - ОСОБА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом за однією адресою як сім`я без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство.

Зокрема допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , пояснив, що він син позивача. Його батько дванадцять років проживав однією сім`єю з ОСОБА_5 , як чоловік з жінкою. Вони проживали в кімнаті АДРЕСА_2 . по місцю своєї реєстрації батько не проживав. Батько з померлою ОСОБА_3 мали спільний бюджет, несли всі витрати по утриманню кімнати, разом відпочивали, їздили до батьків в село. Вони були чоловіком та дружиною. Коли ОСОБА_3 захворіла, то батько її доглядав, був з нею в лікарні, коли вона там лежала, купував всі необхідні ліки. Похованням теж займався батько.

Свідок ОСОБА_14 вказала, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_9 , проте на даний час проживає по АДРЕСА_10 . По місцю реєстрації вона проживала з 2006 року і до 2014 року. Вона знайома з позивачем та знала ОСОБА_3 і вважала їх подружжям. Вони проживали разом в одній кімнаті гуртожитку, їздили в село, купували речі та продукти. На святах завжди приходили разом. Їх вважали чоловіком та дружиною. На похоронах ОСОБА_6 , мати померлої називала ОСОБА_18 сином.

Свідок ОСОБА_19 вказала, що вона мешкає за адресою АДРЕСА_11 , тобто вона живе на одному поверсі з позивачем і знає його і померлу ОСОБА_3 . Позивач та ОСОБА_3 з 2008 року почали проживати разом в кімнаті 711, вони разом працювали. Відносини між ними були дуже добрі, ОСОБА_1 піклувався про ОСОБА_11 , а коли вона захворіла, то всю свою зарплату він витрачав на неї, навіть продав свій автомобіль, щоб було чим оплатити лікування. Їх всі вважали подружжям і до виклику в суд вона особисто не знала, що вони не були офіційно в шлюбі.

Свідок ОСОБА_17 вказала, що вона мешкає за адресою АДРЕСА_12 та була подругою померлої ОСОБА_5 , з якою була знайома 25 років. Вона була свідком початку стосунків ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , разом вони почали проживати з жовтня 2008 року. Їх всі вважали чоловіком та дружиною. Вони разом їздили до ОСОБА_6 батьків. Коли ОСОБА_6 захворіла, то вона пропонувала свою допомогу, але ОСОБА_6 сказала, що ОСОБА_21 з усім справляється. Він до останнього дня був поряд з ОСОБА_11 , купував все необхідне для її лікування, доглядав її, їздив допомагати її матері. Після того як вона захворіла, то пропонувала ОСОБА_22 офіційно розписатись, але він казав, що вони відгуляють весілля після її одужання.

Свідок ОСОБА_15 вказала, що вона була лікарем ОСОБА_3 з 2017 року. за станом свого здоров`я ОСОБА_11 потребувала допомоги, останні рази вона була в інвалідному візку. Кожного разу разом з ОСОБА_3 приходив, як вона вважала, її чоловік ОСОБА_18 . Він купував ліки в аптеці, отримував в реєстратурі амбулаторну картку хворої. З хворою був лише позивач, інших осіб вона не бачила. Також контактною особою в картці хворої було вказано саме ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_16 вказала, що вона працює лікарем в Черкаському обласному онкологічному диспансері та ОСОБА_5 була її пацієнткою з 2017 року. Спочатку вона мала діагноз рак молочної залози, а потім хвороба поширилась на кістки. ОСОБА_6 проходила хіміотерапію. З нею постійно приїжджав та був поряд ОСОБА_20 , який її супроводжував і був поряд. Які між ними були стосунки вона не знає, але він був точно не братом, проте дуже близькою людиною для пацієнтки.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 07.12.1983 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується копією поквартирної картки та листом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 28.12.2021 року.

Відповідно до по квартирної картки, - за адресою АДРЕСА_1 з 18.05.2005 по 18.03.2021 року була зареєстрована ОСОБА_5 , та з 01.12.2021 року - ОСОБА_2 .

Судом було оглянуто надані позивачем відеодокази, які підтверджують факт спільного проведення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вільного часу, відвідування друзів та родичів.

Суд не може надати належної оцінки наданих ОСОБА_1 чеків про купівлю медичних препаратів, оскільки суду не надано медичних документів про лікарські призначення ОСОБА_3 , а також в зв`язку з відсутністю вказівки про покупця даних товарів. Проте надані чеки підтверджують придбання в аптеках міста Черкаси лікарських препаратів, які застосовуються при лікуванні онкологічного захворювання, в період перебування ОСОБА_3 на лікуванні в медзакладах.

Також суд не може надати належну оцінку наданим позивачем квитанціям про оплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , оскільки платником вказано ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Проте наявність вказаних квитанцій саме у позивача свідчить про те, що ним дійсно сплачували послуги за проживання у вказаній кімнаті.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було доведено факт спільного проживання ОСОБА_20 та ОСОБА_5 з 12.10.2008 року по 15.11.2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спільне проживання вказаних осіб без реєстрації шлюбу доведено не лише фактом їх спільного проживання в одній кімнаті, а й показами свідків (сусіди та лікарі померлої), які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом за адресою АДРЕСА_1 починаючи з 12.10.2008 року, ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету.

Спільне проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується також наданими позивачем копіями квитанцій про оплату комунальних послуг, що було б неможливим, якби він проживав за іншою адресою. Також вказаний факт підтверджується наявністю у позивача ключів від кімнати АДРЕСА_2 та його фактичне проживання в даній кімнаті.

В той же час реєстрація ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , а не за місцем реєстрації померлої ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не може бути доказом проживання позивача за місцем своєї реєстрації, оскільки кожна особа вільна у виборі місця свого проживання, а тому воно може бути відмінним від зареєстрованого місця проживання.

Надані відповідачем докази про реєстрацію ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 доводить лише факт його реєстрації за вказаною адресою, але не спростовує його проживання разом з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц (провадження № 61-28377св18).

А тому суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_20 та ОСОБА_5 з 12.10.2008 року по 15.11.2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання наймачем житлової кімнати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частинами першою та другою статті 61 ЖК Української РСР закріплено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно з положеннями статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (частина перша статті 106 ЖК Української РСР).

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, у розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають у квартирі разом з наймачем.

Частиною другою статті 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо із жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить суд визнати його наймачем вказаної кімнати, оскільки він з 12.10.2008 року постійно проживав в даній кімнаті однією сім`єю, як чоловік та дружина, з померлою ОСОБА_3 , яка була наймачем кімнати, вів з нею спільне господарство, та продовжує проживати у ній.

Суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо допустимих й належних доказів, які в своїй сукупності свідчать про законність його вселення у спірну кімнату, постійне проживання з жовтня 2008 року у зазначеній кімнаті, ведення спільного господарства з померлим наймачем, а тому наявні правові підстави для задоволення його позову про визнання наймачем кімнати. Відсутність письмової згоди наймача не свідчить про те, що ОСОБА_23 не набув право користування спірним жилим приміщенням.

Відповідачами не надано суду жодного доказу про незаконність проживання позивача в даній кімнаті починаючи з жовтня 2008 року. Крім того за вказаною адресою нараховувались комунальні послуги на двох осіб, а тому суд відкидає доводи відповідачів про не проживання позивача в кімнаті, що було встановлено в ході розгляду справи та підтверджено наявними в справі доказами. Також слід враховувати, що управляюча компанія ОСББ «Калиновий 70» вимог про виселення ОСОБА_23 з кімнати не заявлялось. Надання кімнати для проживання іншій особі не спростовує факт постійного проживання ОСОБА_23 в кімнаті з жовтня 2008 року як члена сім`ї наймача ОСОБА_3 та продовження проживання в ній після смерті ОСОБА_3 .

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позовні вимоги ОСОБА_23 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 4, 21, 60-61, 70, 74 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 64, 107 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 273, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_20 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання наймачем квартири- задоволити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 - з 12 жовтня 2008 року по день смерті ОСОБА_4 , а саме, по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.07.2022 (з урахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб