Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/711/21

Провадження №2/377/18/22

11 липня 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретарів судового засідання Гуміної В.М., Пскової А.І., Гніденко Н.П., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

16 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, у якій, посилаючись на ч.2 ст. 104, ч.3 ст.105, ст. 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 травня 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київської області, актовий запис № 37.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 травня 2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київської області, актовий запис № 37. Від спільного шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення позивача до суду стало те, що сімейне життя у сторін так і не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, відсутність спільних інтересів, наявність постійної конфліктної атмосфери вдома призвели до припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними втрачені усі фізичні та духовні зв`язки, тривалий час сторони проживають окремо. Позивач вважає, що між ним на відповідачем склалися такі умови, за яких ознаки сімейного життя фактично відсутні, примирення між ними неможливе, продовження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача.

Ухвалою судді від 25 листопада 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 23 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року зупинено провадження у справі, встановлено сторонам строк для примирення шість місяців та призначено судове засідання на 29 червня 2022 року.

Ухвалою суду від 29 червня 2022 року, після закінчення строку для примирення, поновлено провадження у справі, розгляд справи відкладено на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку з першою неявкою відповідача, повідомленої належним чином про дату, час і місце судового засідання, та призначено нове судове засідання на 11 липня 2022 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, часу і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ст.ст.128-130 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п.3 ч.7 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням сторони. Клопотання про відкладення розгляду справи відповідач до суду не надала. Заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшла. Відзив відповідач до суду не направила.

За наявності умов, передбачених ст. 280-282 ЦПК України, за згодою позивача, відповідно до ухвали суду від 11 липня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 12 жовтня 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 травня 2000 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 20 травня 2000 року складено відповідний актовий запис за № 37. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 ( а.с.4).

Під час шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є позивач, матір`ю відповідач, що підтверджено її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26 листопада 2021 року, виданим повторно Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с.21).

Як вбачається з позовної заяви та не спростовано відповідачем, причиною звернення позивача до суду стало те, що сімейне життя у сторін так і не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, відсутність спільних інтересів, наявність постійної конфліктної атмосфери вдома призвели до припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними втрачені усі фізичні та духовні зв`язки, тривалий час сторони проживають окремо. Позивач вважає, що між ним на відповідачем склалися такі умови, за яких ознаки сімейного життя фактично відсутні, примирення між ними неможливе, продовження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача.

Після надання строку для примирення сімейні відносини у подружжя не відновилися, примиритися їм не вдалося, про що свідчить заява позивача від 29 червня 2022 року, в якій він зазначив, що з дружиною не примирився ( а.с.33).

Таким чином, сім`я фактично розпалася і шлюб між подружжям набув формальних ознак.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Як вбачається із змісту позовної заяви, дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з відповідачем.

Зазначені обставини відповідач не спростовує, відповідно до її заяви від 23.12.2021, їхня дитина має захворювання, пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено експертним висновком № 1050 від 15.07.2009, копія якого знаходиться в матеріалах справи ( а.с. 25).

Спірні питання стосовно поділу майна, набутого за час шлюбу, на час розгляду справи відсутні.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

До суду не надходило заяви від відповідача про відновлення дошлюбного прізвища.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 травня 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 37.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне заочне рішення суду складено 11 липня 2022 року.

Суддя Н. С. Бабич