Справа №760/6783/21 2/760/195/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю:

секретаря судового засідання Омельченко Ю. М.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», ОСОБА_4 про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просять: зняти арешт з усього майна, що їм належить, накладений постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 вересня 2016 року № 52089641 та від 06 вересня 2016 року № 52089558.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2014 року з них стягнуто солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2008 року № 383/П/27/2008-840 в сумі 397 534,21 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 22 травня 2014 року дорівнює 4 663 259,10 грн. На виконання вказаного рішення були видані виконавчі листи від 25 серпня 2016 року № 761/334/14-ц, які пред`явлено до виконання.

Постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06 вересня 2016 року за вищевказаними виконавчими листами були відкриті виконавчі провадження № 52089641 та № 52089558 про стягнення з них заборгованості.

06 вересня 2016 року у межах вказаних виконавчих проваджень винесено постанови про арешт майна боржників та заборони на його відчуження.

21 липня 2017 року та 23 листопада 2017 року виконавчі листи щодо стягнення з них заборгованості повернуті стягувачуу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржників майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Будь-які інші дії в межах виконавчих проваджень не вчинялись, постанови про стягнення з позивачів виконавчого збору на виконання не пред`являлись.

Крім того, зазначають, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2014 року виконано у повному обсязі, а тому підстав для продовження арешту майна не має. Зокрема, ОСОБА_4 на підставі договорів про відступлення прав вимоги набув право вимоги за кредитним договором до позивачів. Останнім надано розписку про те, що ОСОБА_2 погасив заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, у зв`язку з чим, не має майнових претензій до позивачів.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачі звернулися до суду з указаним позовом, оскільки безпідставне обтяження їх майна створює перешкоди в його використанні.

24 березня 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву.

02 грудня 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення позивачів.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у заяві, та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. При цьому, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Треті особи пояснень до суду не надали.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно і статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, вказаною нормою законодавцем чітко визначено право сторони виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою.

Відповідно до частин першої-другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пред`явили позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивачів ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Судом установлено, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є боржниками та стороною виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, вони не можуть звертатися до суду з позовом про зняття арешту з майна, оскільки законом передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. З позовом про зняття арешту до суду можуть звертатись інші особи, які є власниками майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, що передбачено статтею 59 Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заявлені позивачами вимоги не підлягають розгляду в позовному провадженні.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, помилково прийнявши позов до розгляду, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Частиною другою статті 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З огляду на викладене, керуючись статтями 19, 255, 258-261, 353-355, 447 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», ОСОБА_4 про зняття арешту закрити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що закриття провадження у справі позбавляє їх права на повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір відповідно до квитанції від 16 березня 2021 року № 87483 у розмірі 908 грн.

Повернути ОСОБА_3 сплачений судовий збір відповідно до квитанції від 16 березня 2021 року № 87450 у розмірі 908 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна