Справа № 336/5906/20
Пр. № 2/336/101/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача адвоката Колеснікової Т.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення пені від суми несплачених аліментів,

В С Т А Н О В И В :

8 жовтня 2020 року позивач звернулася до суду с позовом, зміст якого уточнила, про стягнення з відповідача пені від суми несплачених аліментів на утримання дитини .

В заяві зазначила, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця до досягнення сином повноліття, а також додаткові витрати, зумовлені хворобою дитини, в сумі 200 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття. Рішення суду набрало законної сили, проте відповідач ухиляється від його виконання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з серпня 2019 року по жовтень 2020 року в сумі 40678 грн. 04 коп., з яких 38278 грн. 04 коп. складає заборгованість зі сплати аліментів, а 2400 грн. заборгованість зі сплати додаткових витрат. Позивачка вважає, що відповідач навмисно не сплачує аліменти, хоча має таку можливість. З огляду на наявність вини відповідача у виникненні заборгованості просить покласти на нього відповідальність за прострочення виконання своїх зобов`язань у вигляді пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з серпня 2019 року по 30 вересня 2020 року в сумі 40678 грн. 04 коп.

Ухвалою судді від 13.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувалися.

24 лютого 2021 року до участі в справі за клопотанням відповідача в якості третьої особи залучено Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Позивач і її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову. Просять про його задоволення.

Відповідач проти задоволення позову в обсязі, що утворює його ціну, заперечує, пояснивши, що заборгованість не є об`єктивною, оскільки він, хоча й не щомісячно, проте сплачував грошові кошти на виконання рішення суду, а 17 липня 202 року, коли офіційно працевлаштувався, став регулярно сплачувати присуджені з нього на користь позивача аліменти та додаткові витрати.

Просить про зменшення розміру неустойки з врахуванням вказаних обставин, вини як обов`язкової передумови для притягнення до вказаної відповідальності, яка характеризується необережністю по відношенню до утворення заборгованості, та його майнового стану, який є незадовільним через отримання заробітної плати, чий розмір межує з мінімальною законодавчо встановленою зарплатнею.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з таких міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2017 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця до досягнення сином повноліття, а також додаткові витрати, зумовлені хворобою дитини, в сумі 200 грн. щомісяця до досягнення сином сторін повноліття (а. с. 5-7).

Вирішуючи вимогу про відповідальність відповідача за затримку виплати аліментів, суд виходить з такого.

Статтею 196 СК України внормовано відповідальність за прострочення сплати аліментів.

За змістом наведеної норми сімейного законодавства, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

За роз`ясненнями пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З наведеного положення сімейного законодавства випливає, що передумовою для покладення цього виду відповідальності на особу, що прострочила сплату визначених рішенням суду аліментів, є вина цієї особи.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення неустойки за порушення зобов`язань зі сплати аліментів, суд вважає, що такий обов`язковий елемент настання цієї відповідальності, як вина, наявний в діях відповідача, оскільки з розрахунків заборгованості, які містять відомості про динаміку її утворення, випливає, що протягом часу, коли вона утворилася, відповідач виконував обов`язок зі сплати аліментів нерегулярно (а. с. 9-13).

У зв`язку з викладеним, констатуючи наявність винної бездіяльності відповідача протягом строку виконання цього зобов`язання, суд констатує і наявність підстав для притягнення до відповідальності за порушення цього зобов`язання.

Право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів встановлений частиною другою статті 196 СК України.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Вирішуючи позов в частині розміру відповідальності за несплату аліментів, суд враховує невисокий заробіток за місцем офіційного працевлаштування відповідача.

Беручи до уваги перелічені обставини, що, на думку суду, мають істотне значення для вирішення справи, суд знаходить можливим знизити розмір неустойки і вважає, що домірною як розміру основного боргу, так і обставинам, які врахував суд, є сума в 15000 грн. неустойки у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів на утримання дитини.

У відповідності до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір.

Керуючись ст. ст. 182, 196 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 206, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 грн. пені за прострочення сплати аліментів.

Решту вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 у доход держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива