Справа № 182/7406/21
Провадження № 2/0182/1263/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.05.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Багрової А.Г., за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.12.2019 року о 11.20 год. з вини ОСОБА_2 сталося ДТП, внаслідок якого пошкоджено належний йому автомобіль „Тойота Ленд Крузер Прадо д.н.з. НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника колісного транспортного засобу перед третіми особами була застрахована у АТ „СК „Мега-Гарант, поліс № 197144108. 15.09.2020 року йому було виплачено страхове відшкодування у сумі 19062,85 грн. Разом із тим, сума завданої йому в результаті ДТП матеріальної шкоди становить 37776,95 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 18914,10 грн. Крім того, внаслідок пошкодження його майна він зазнав душевних страждань та оцінює суму моральної шкоди у 5000,00 грн. Відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатися до суду. Просить стягнути з відповідача шкоду в розмірі 18714,10 грн. непокритої суми страховим відшкодуванням, 1700 грн. витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження , що разом складає 20414,10 грн., 5000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі (а.с.3-7).

Від відповідача надійшов відзив, у якому він заперечив проти позову частково (а.с.89-93). Посилається на те, що після ДТП страховим експертом здійснено оцінку завданих пошкоджень автомобілю відповідача та 15.09.2020 року ОСОБА_1 здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 19062,85 грн. за вирахуванням 2000 грн. безумовної франшизи та суми ПДВ в розмірі 2470,15 грн. При цьому, страхова відповідальність застрахована в межах 100 000 грн., тобто 37776,95 грн. завданої позивачеві шкоди в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування та повинна бути покладена на страхову компанію. Вважає, що на користь позивача можливо стягнути лише 2000 грн. безумовної франшизи, яку не врахувала страхова компанія при виплаті, а моральна шкода, яка завдана позивачу на його думку має складати не більше 1000 грн., що є співмірною компенсацію.

Процесуальні дії у справі.

02.11.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення доказів (а.с.62).

24.11.2021 року відкрито провадження по справі, постановлено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, (а.с.70).

В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав та просив задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував частково, просив задовольнити в частині стягнення 2000 безумовної франшизи не виплаченої страховиком при відшкодуванні збитків та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Судом встановлено:

26.12.2019 року о 11.20 год. з вини ОСОБА_2 сталося ДТП, внаслідок якого пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль „Тойота Ленд Крузер Прадо д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.8-12).

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника колісного транспортного засобу перед третіми особами була застрахована у АТ „СК „Мега-Гарант, поліс № 197144108 яким встановлена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, у сумі 100 000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн. (а.с.13).

АТ „СК „Мега-Гарант розглянуло заяву ОСОБА_1 про страхове відшкодування та додані до неї документи відносно страхового випадку, що стався 26.12.2019 року та було прийняте рішення сплатити страхове відшкодування відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №1111 від 02.01.2020 року ОСОБА_3 , яким встановлена сума матеріального збитку в розмірі 23533,00 грн. (а.с.37)

15.09.2020 року ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у сумі 19062,85 грн. з вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 2000 грн. та зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ в розмірі 2470,15 грн.(а.с.37,38).

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 рішення страховика про здійснення страхового відшкодування у розмірі 19062,85 грн. не оскаржував і в судовому порядку спір про здійснення страхового відшкодування не розглядався.

Між тим, 28.01.2020 року на замовлення позивача, судовим експертом Печерицею Г.В. складений висновок № 853 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, згідно з яким величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота Ленд Крузер Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 становить 37776,95 грн. (а.с.14-35).

Вартість даного висновку складає 1700,00 грн., які були оплачені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 (а.с.36).

Доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені фактичні витрати на проведення відновлювального ремонту і в якому саме розмірі ним не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Положеннями п.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з приписами п.35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, в якій має міститися, зокрема, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 у справі №6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наполягаючи на стягненні з відповідача різниці між вартістю ремонту та страховою виплатою, позивач послався на застосування до спірних правовідносин норм Цивільного кодексу України, якими визначено загальні положення про відшкодування шкоди, зокрема, на норми статей 1166, 1194, з огляду на що суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Так, деліктна відповідальність це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з виникненням деліктного зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання.

Разом із тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Таким чином, безпідставними є твердження позивача про те, що потерпіла особа має право на відшкодування шкоди з винної особи, адже в межах лімітів відповідальності (страхової суми) відшкодування шкоди має здійснювати страховик, і лише при вичерпанні лімітів відповідальності, потерпіла особа має право на стягнення із винної особи різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

У даному випадку ліміт відповідальності відповідача з урахуванням наголошеної позивачем вартості відновлювального ремонту не вичерпано.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Посилання позивача на необхідність покладення на відповідача обов`язку відшкодувати збитки та застосування положень ст.1194 ЦК України, теж не заслуговують на увагу, як такі, що ґрунтуються на вільному та хибному тлумаченні останнім норм Закону.

Так, відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому суд наголошує, що величина матеріального збитку вказана позивачем знаходиться в межах страхової суми.

Отже, АТ „СК „Мега-Гарант, уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності з власником автомобіля «CHEVROLETCruze» д.н.з. НОМЕР_2 , взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, що й зробила, сплативши позивачу матеріальну шкоду відповідно до розміру, визначеному у страховому акті.

На думку суду, відшкодування заявлених позивачем витрат не може бути покладено на відповідача з огляду на те, що фактично існує спір між позивачем та страхувальником відповідальності автомобіля, на якому ОСОБА_2 вчинив ДТП, щодо механізму визначення розміру страхового відшкодування. У свою чергу, розмір страхової виплати, в залежності від меж страхової суми, що визначена полісом, матиме прямий зв`язок із встановленням обов`язку особи, яка застрахувала свою відповідальність, відшкодувати недостатню різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка б була визнана потерпілим чи встановлена в судовому порядку.

Таким чином, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 26.12.2019 року, несе страхова компанія.

При цьому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2000 грн. безумовної франшизи, яка страховиком вирахувана із розміру страхової виплати.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач зазначає, що моральна шкода в даному випадку полягає у його душевних стражданнях через пошкодження його автомобіля, яким він протягом тривалого часу через це не міг користуватися, було порушено його нормальний спосіб життя.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України).

Тлумачення ст. 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП 26.12.2019 року, що сталося з вини відповідача, він дійсно зазнав душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом, та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням нервового стресу, завданого позивачеві при ДТП, втрати часу на спілкування з правоохоронними органами, звернення до страхової компанії, обстеження автомобіля, його відновлення, відсутності можливості користуватися авто, вимушених змін у життєвих стосунках позивача та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Така сума, на думку суду, є адекватною економічній ситуації з урахуванням рівня ринкових цін та інфляції.

Розподіл судових витрат.

За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 9,8 % від сплаченого судового збору = 88,98 грн. щодо вимог майнового характеру, а також 908 грн. за вимоги про стягнення моральної шкоди, що разом складає 996 грн. 98 коп. (а.с.1-2).

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,133,137,141,263-265 ЦПК України, ст.ст. 23,1166,1167,1194 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн.(дві тисячі) безумовної франшизи, вирахуваної при виплаті страхового відшкодування, моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 996 грн 98 коп. ( дев`тсот дев`яносто шість грн.. 98 коп.).

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його повного складення.

Повне рішення складено 31.05.2022 року.

Дані про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: А. Г. Багрова