Справа № 159/3695/22
Провадження № 2/159/1157/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді :

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

14 вересня 2022 ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , в якому позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2020, який був розірвано 17.07.2021. Після розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з відповідачем народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказала, що відповідач участі в утриманні сина не приймає, добровільно матеріально дитину не забезпечує, хоча, на думку позивачки, має таку можливість, оскільки батько дитини інших осіб на утриманні не має, працездатний та його стан здоров`я дозволяє працювати. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку сина позивачка не спроможна. А тому,з метою захисту прав та законних інтересів дитини просить у судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій у розмірі3000,00 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

1.2. У відзиві на позов ОСОБА_2 заперечив проти сплати аліментів в розмірі 3000,00 гривень, визнав свій обов`язок утримувати сина, вказав на можливість сплачувати аліменти в розмірі мінімальної гарантованої суми, передбаченої законодавством для дитини відповідного віку. Зазначив, що в зв`язку з ситуацією в країні та станом здоров`я, він залишився без роботи, виїхати за кордон на роботу не має можливості, нерухомості та земельних ділянок у власності не має.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 14.09.2022.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2022 після отримання відомостей про зареєстроване проживання відповідача відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 10.11.2022, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці відкладено на 05.12.2022.

02.12.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву.

05.12.2022 судове засідання відкладено на 23.12.2022 для реалізації права позивача подати відповідь на відзив.

Станом на 23.12.2022 позивач правом подати відповідь на відзив не скористалась.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

В судове засідання 23.12.2022 учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання.

Позивач 23.12.2022 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 02.12.2022 клопотав про розгляд справи у його відсутності.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини справи.

Сторони перебували у зареєстровано шлюбі з 03.10.2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 03.10.2020 Ковельським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (арк.спр.6).

Шлюб між сторонами розірвано 17.07.2021 (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 20.07.2021 Ковельським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)) (арк.спр.7).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 19.07.2022 Ковельським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (арк.спр. 8). Окрім того, дана обставина не заперечується відповідачем.

Сторони проживають окремо, що підтверджується даними про зареєстроване місце проживання кожного (арк.спр.5,12) та визнається відповідачем.

З довідки РЖКП-1 м. Ковеля №406 від 13.09.2022 вбачається, що малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю за адресою реєстрації останньої: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні (арк.спр.5,9).

Дані обставини також визнаються відповідачем і не спростовують відповідними доказами.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, обставини, визначені статтею 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства.

Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дитину можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітній син проживає разом з матір`ю. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина.

Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитини повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182 СК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на отримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні дитини.

Визначаючи суму аліментів, належну до виплати, суд керується таким.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надавати таку допомогу.

Керуючись основними положеннями про доказування і докази, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач у відзиві зазначив, що в зв`язку з ситуацією в країні та через стан здоров`я, він залишився без роботи, офіційно не працевлаштований, виїхати за кордон на роботу не має можливості, нерухомості та земельних ділянок у власності не має.

Однак доказів на підтвердження зазначених обставин суду відповідачем не надано.

Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_2 не надав доказів про встановлення йому статусу безробітного у порядку статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». Не спростував здатності приступити до роботи (працездатного віку, стану здоров`я).

На переконання суду, відсутність у відповідача постійного джерела доходу та офіційного працевлаштування загалом не свідчить про відсутність у відповідача будь-якого заробітку, а вказують на альтернативні його види (зокрема, без офіційного працевлаштування, на підставі усних цивільно-правових угод).

На підтвердження або спростування обставин щодо наявності/відсутності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, відповідач суду не надав також.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж, з огляду на вік відповідача, відсутності обмежень за станом здоров`я для працевлаштування, неприпустимим є перекладання обов`язку утримувати дитину на позивача.

Відсутність сталого доходу не може слугувати підставою для обмеження права дитини на гідне життя і не може бути обмежено невиправданими запереченнями батьків щодо здатності отримувати доходи.

Відповідач є молодою, працездатною особою, тому відсутність постійного місця роботи не може бути підставою для визначення розміру аліментів в мінімально допустимому розмірі, оскільки такий розмір є вочевидь недостатнім для гармонійного розвитку дитини та фактично призвів би до відступлення від принципу рівного обов`язку батьків утримувати свою дитину.

Керуючись наведеним, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини такого віку, стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову: стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на отримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у сумі 3000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 14 вересня 2022 року.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

7. Розподіл судових витрат.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 180,182, 192 Сімейного кодексу України, статтями 12, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівзадовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн. (три тисячі грн.), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн.40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 23.12.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА