Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 272/869/21
Провадження № 2/935/128/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 липня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Пасічного Т.З.

із секретарем Сьомак Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коростишів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказав, що публічне акціонерне товариство «Кредобанк», найменування якого було змінено на Акціонерне товариство «Кредобанк», з відповідачем по справі ОСОБА_1 06.08.2018 року уклало кредитний договір № 18745/2018. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 467 517,44 грн. на наступні цілі: на здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, для оплати страхового платежу та для оплати страхування від нещасних випадків, а позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави №8636, відповідно до умов якого предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки FORD, модель FOCUS, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 999 куб.см., колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Однак відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. 03.09.2019р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 2540, яким запропоновано звернути стягнення на вказаний предмет застави. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва відкрито виконавче провадження №60142016 та винесено постанову про розшук майна боржника. В подальшому приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. Стягнення не проводилося за період здійснення виконавчого провадження та не було виявлено предмет застави транспортний засіб протягом 1 року та не реалізовано. 02.11.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу відкрито виконавче провадження та винесено постанову про розшук майна боржника. 05.01.2021р. на сайті ДП «СЕТАМ» було опубліковано предмет застави автомобіль марки FORD, модель FOCUS для проведення електронних торгів. Вказаний автомобіль було реалізовано на електронних торгах за ціною 242 880,01 грн. Виконавче провадження закрито на підставі п.15 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», так як кошти, які надійшли від реалізації заставного майна виявилось недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог АТ`Кредобанк» за виконавчим написом нотаріуса. Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про дострокове погашення боргу. Загальна сума заборгованості по Кредитному договору становить 455 172,42 грн., яка складається з: 394 879,29 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 16 806,81 грн. - сума заборгованості за відсотками; штрафи за невиконання грошових зобов`язань, судовий збір сплачений за подання позову та витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить суд його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило, правом подачі відзиву до суду не скористався.

У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2018р. між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №18745/2018. Відповідно до п.2.1., 2.2 Кредитного договору банк видав позичальнику кредит в сумі 467 517,44 грн. на строк до 05.08.2025р. на наступні цілі: на здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, для оплати страхового платежу та для оплати страхувня від нещасних випадків.

Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором.

Для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленого графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій банку, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідач сплачує банку відсотки, за змінюваною процентною ставкою 12,99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною у р.3 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.

За умовами договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.

За несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за Кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. У разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання (п.5.1 Кредитного договору).

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави №8636, відповідно до умов якого предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки FORD, модель FOCUS, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 999 куб.см., колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

03.09.2019р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 2540, яким запропоновано звернути стягнення на вказаний предмет застави.

02.11.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу відкрито виконавче провадження та винесено постанову про розшук майна боржника.

05.01.2021р. на сайті ДП «СЕТАМ» було опубліковано предмет застави автомобіль автомобіль марки FORD, модель FOCUS для проведення електронних торгів. Вказаний автомобіль було реалізовано на електронних торгах за ціною 242 880,01 грн.

Виконавче провадження закрито на підставі п.15 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», так як кошти, які надійшли від реалізації заставного майна виявилось недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог АТ`Кредобанк» за виконавчим написом нотаріуса.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 18745/2018 від 06.08.2018р., укладеного між ПАТ «Кредобанк» та клієнтом ОСОБА_1 . Заборгованість відповідача по кредиту становить 455 172,42 грн., яка складається із: 394 879,29 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16 806,81 грн. заборгованість за відсотками, 39486,32 штрафи. Сума боргу стверджується обґрунтованим розрахунком боргу і відповідачем не спростована.

Згідно з п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог cт.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит то сплатити проценти.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач зобов`язань по договору кредиту не виконує, заборгованість за договором кредиту обгрунтована належними до допустимими доказами, суд дійшов до висновку, що позов АТ «Кредобанк» в частині стягнення заборгованості у сумі 455 172,42 грн. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 45 517,24 грн., суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно ч. 1 ст. 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Згідно ст.30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачем надано: копію витягу з договору про надання правничої допомоги від 11.02.2019 року, копія довіреності представника АТ «Кредобанк», копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Однак, представником позивача не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати АТ «Кредобанк» коштів в розмірі 45 517,24 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином в частині вимог про стягнення понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45 517,24 грн. суд відмовляє за недоведеністю заявлених вимог. Позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення таких витрат.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 6827,59 грн. сплаченого судового збору, іншу частину у розмірі 652,29 грн - повернути позивачу з Державного бюджету України.

Оригінал платіжного доручення № 37402495 від 05.07.2021 року знаходиться в матеріалах цивільної справи №272/896/21.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3-5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 551, 554, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, суд-,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь позивача - Акціонерного товариства «Кредобанк», , юридична адреса: м.Львів, вул.Сахарова,78, заборгованість по кредитному договору № 18745/2018 від 06.08.2018 р. в сумі 455 172 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч сто сімдесят дві) гривні 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача - Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в розмірі 6827,59 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області повернути Акціонерному товариству «Кредобанк» різницю помилково сплаченого судового збору в сумі 652,29 грн.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07.07.2022 року.

Суддя Т.З.Пасічний