Постанова

Іменем України

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 180/1739/20

провадження № 61-19039 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року у складі судді Янжули О. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Макарова М. О., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що 15 листопада 2016 року на автодорозі «Знам`янка-Луганськ-Ізварино» на ділянці 178 км+100 м сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та MAN TGL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із причепом КНОТТ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

В результаті ДТП водій автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 загинув на місці пригоди.

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 27 грудня 2016 року кримінальне провадження, передбачене частиною другою статті 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000860 від 15 листопада 2016 року, закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення в діях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Речовий доказ - автомобіль Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернуто ОСОБА_2 .

Вказував, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП був саме він, однак фактичним володільцем та користувачем вказаного автомобіля був ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджується, зокрема, свідченнями ОСОБА_2 , викладеними у постанові про закриття кримінального провадження від 27 грудня 2016 року, яка підтвердила, що у власності її чоловіка ОСОБА_4 був автомобіль Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який придбано за спільні кошти подружжя, однак не переоформлено, оскільки на той час законодавство цього не вимагало. Вказаний автомобіль ОСОБА_4 постійно підтримував у справному стані і окрім нього автомобілем ніхто не користувався.

Зазначав, що автомобіль вибув з його володіння та користування ще у 2001 році на підставі довіреності, що підтверджується довідкою нотаріуса.

Вважає, що оскільки на момент ДТП користувачем та володільцем транспортного засобу Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ОСОБА_4 , то встановлення даного факту має юридичне значення та необхідне для того, щоб за усі юридичні наслідки, які пов`язані із даною ДТП, а також відповідальність несла особа, яка його вчинила, або її спадкоємці. Від цього буде залежати виникнення, зміна або припинення майнових прав та обов`язків.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що користувачем та володільцем транспортного засобу Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 15 листопада 2016 року був ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на території України діє чіткий порядок державної реєстрації транспортних засобів та порядок зняття з реєстрації, встановлений законом. Автомобіль Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було відчужено заявником у передбачений законом спосіб, тому підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не вбачав.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що автомобіль Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був знятий з обліку в органах МВС, залишався зареєстрованим за ОСОБА_1 на час ДТП, яка сталася 15 листопада 2016 року. Отже є правильним висновок суду першої інстанції про те, що вказаний автомобіль у власність ОСОБА_4 не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, тому вимога про встановлення факту володіння вказаним автомобілем ОСОБА_4 не підлягає задоволенню. Посилання заявника на те, що автомобіль перейшов у власність ОСОБА_4 на підставі довіреності, не може бути підставою для задоволення заяви, оскільки процедура переходу автомобіля у власність від однієї особи до іншої передбачена чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року й ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Підставами касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказував, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 листопада 2020 року у справі № 925/1110/19, від 16 березня 2021 року у справі № 910/8002/20, від 05 серпня 2020 року у справі № 456/881/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідили належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу № 180/1739/20 із Марганецького міського суду Дніпропетровської області.

У лютому 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили у задоволенні заяви, не звернули увагу на те, що встановлення факту того, що користувачем та володільцем транспортного засобу Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час ДТП, яка сталося 15 листопада 2016 року, був ОСОБА_4 , має юридичне значення та необхідне для визначення дійсної особи, яка має нести усі юридичні наслідки, пов`язані з ДТП.

Звертав увагу на те, що у справі № 180/1729/18 із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу стягнуто суму страхового відшкодування, тому іншого способу захисту прав ОСОБА_1 , аніж звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, немає.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 15 листопада 2016 року на автодорозі «Знам`янка-Луганськ-Ізварино» на ділянці 178 км+100 м сталася ДТП за участю автомобілів Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та MAN TGL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із причепом КНОТТ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням подія ОСОБА_5 .

В результаті ДТП водій автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 загинув на місці.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка сталася 15 листопада 2016 року, був ОСОБА_1 .

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кравцова Г. С. від 27 грудня 2016 року кримінальне провадження, передбачене частиною другою статті 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000860 від 15 листопада 2016 року, закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення в діях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ,. Речовий доказ - автомобіль Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернуто ОСОБА_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 посилався на те, що фактичним володільцем та користувачем автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент вчинення ДТП був саме ОСОБА_4 . Зазначений факт і просив установити заявник.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що на території України діє чіткий порядок державної реєстрації транспортних засобів та порядок зняття з реєстрації, встановлений законом. Автомобіль Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було відчужено заявником у передбачений законом спосіб, тому підстави для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що користувачем та володільцем вказаного транспортного засобу станом на 15 листопада 2016 року був ОСОБА_4 , відсутні.

Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація транспортних засобів здійснюється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Судами встановлено, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах Міністерства внутрішніх справ України, залишався зареєстрованим за ОСОБА_1 на час ДТП, яка сталася 15 листопада 2016 року, а отже у власність ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не переходив.

Посилання заявника на те, що спірний автомобіль перейшов у власність ОСОБА_4 на підставі довіреності, не може бути підставою для встановлення факту, про який просив заявник, з огляду на положення наведених вище норм матеріального права, якими передбачено чітку процедуру переходу автомобіля у власність від однієї особи до іншої та порядок державної реєстрації транспортних засобів.

З огляду на наведені вище норми матеріального права, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень і посилання заявника на стягнення з нього в порядку регресу суми страхового відшкодування, тому колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги в цій частині.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій по суті вирішення спору. Судами правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Посилання касаційної скарги на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 17 листопада 2020 року у справі № 925/1110/19, від 16 березня 2021 року у справі № 910/8002/20, від 05 серпня 2020 року у справі № 456/881/17, є безпідставним, оскільки висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у зазначених заявником у касаційній скарзі постановах.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара