ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Провадження №2/756/400/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Колесник А.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину спадкового майна,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 по вул. Полярна у м. Києві, автомобіль «ВАЗ 21051» реєстраційний № НОМЕР_2 , автомобіль «КАМАЗ 5511», реєстраційний № НОМЕР_3 . В обґрунтування вимог зазначає наступне. У 1989 році між позивачем та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у якому народилася спільна донька ОСОБА_2 10.02.2018 шлюб було розірвано. У період спільного подружнього життя подружжям було придбано у власність гаражний бокс № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , автомобіль «ВАЗ 21051» реєстраційний № НОМЕР_2 , автомобіль «КАМАЗ 5511», реєстраційний № НОМЕР_3 . Вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її колишнього чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. За життя покійного поділу спільного майна подружжя ними не було проведено, оскільки вони підтримували дружні стосунки і мали намір вирішити це питання за взаємною згодою. Після смерті покійного чоловіка позивач нотаріусом їй було роз`яснено, що згідно чинного законодавства право на спадкове майно після смерті покійного має їх донька та мати померлого ОСОБА_3 , оскільки на момент його смерті вони вже не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Так, з урахуванням уточненої позовної заяви від 31.03.2021, що була прийнята судом до спільного розгляду, позивач просить визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину гаражного боксу № НОМЕР_1 в Автокооперативі по будівництві та експлуатації індивідуальних гаражів «ПРОМІНЬ-2», площею 53,20 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частину легкового автомобіля марки «ВАЗ», модель - 21051, 1992 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_4 , номер шасі (рама, кузов, коляска): НОМЕР_5 та на 1/2 частину вантажного автомобіля «Камаз», модель - 5511, 1989 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , номер шасі (рама, кузов, коляска): НОМЕР_6 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Миненко С.І. на адресу суду 23.11.2020 надійшов відзив на позовну заяву, де він просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Обставини викладені позивачем не відповідають дійсності, зокрема, ОСОБА_4 з 2002 року проживав сам, оскільки позивачка виїхала проживати в окрему квартиру. Він самостійно вів господарство, сплачував комунальні послуги, побудував гараж та придбав легковий й вантажний автомобілі. Таким чином, спірне майно було придбане за особисті кошти ОСОБА_4 , а тому не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02.02.2021 витребувано у приватного нотаріуса КМНО Войстрік О.В. належним чином завірену копію спадкової справи №301/2018 відносно майна померлого ОСОБА_4

12.02.2021 на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 02.02.2021 надійшла належним чином завірена копія спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

25.02.2021 зі сторони позивача було подано відповідь на відзив зі змісту якої убачається, що позивач не погоджується із твердженнями відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та вказує на те, що місце проживання ОСОБА_1 , разом з донькою ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 27.12.1996 і по день смерті ОСОБА_4 . Позивач займалася побутовими питаннями та зберігала з ОСОБА_4 подружні стосунки.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31.03.2021 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялась. Представник позивача - адвокат Блажієська Л.В. звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялась. Представник відповідача - адвокат Миненко С.І. звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялась. Надала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, вимоги позовної заяви визнала.

Заслухавши сторін, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи, 05.11.1989 Конело-Попільською сільською радою Жашківського району Черкаської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №12 (а.с.181).

Від вказаного шлюбу у позивача та ОСОБА_4 народилась спільна донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , виданим Міським палацом новонароджених у м. Києві, актовий запис №1945 (а.с.182).

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_8 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що 16.02.2018 складено відповідний актовий запис №43 (а.с.183).

ОСОБА_1 з 27.12.1996 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 разом із колишнім чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_2 згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва №12362061 від 28.05.2020 (а.с.178).

Таким чином, позивач та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.11.1989 по 16.02.2018, мали взаємні права та обов`язки, а також права та обов`язки щодо дитини.

Як убачається з матеріалів справи, 21.10.1998 за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на автомобіль «ВАЗ 21051», 1992 року випуску, об`єм двигуна 1600 куб.см., на підставі довідки рахунка ТОВ «АВТОСОЮЗ» серії ОПГ №238581 від 2.

Також, 18.07.2003 за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на автомобіль «КАМАЗ 5511», 1989 року випуску, об`єм двигуна 10850 куб.см., на підставі біржової угоди №09/244 від 18.07.2003.

Крім того, згідно свідоцтва про право власності від 25.06.2011, на праві приватної власності ОСОБА_4 належить гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «ПРОМІНЬ-2», площею 53,20 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтво видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 21.06.2011 за № 762-С/ГК.

Відповідно до Довідки виданої Автокооперативом «ПРОМІНЬ-2» ОСОБА_4 05.01.2002 сплатив суму пайового внеску за гаражний бокс в повному обсязі.

За клопотанням позивача в судовому засіданні 01.06.2021 було допитано свідка ОСОБА_6 та у судовому засіданні 21.09.2021 було допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що у період з 2002 по 2014 рік декілька разів на тиждень відвозив ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що у минулому працювала разом із позивачкою. ОСОБА_1 звернулась до неї з проханням здійснити ремонт у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 погодилась, та у вільний від основної роботи час, в період осені 2006 року займалась ремонтом з вказаній квартирі. За час ремонтних робіт, декілька разів бачила ОСОБА_4 , зазвичай у вихідні дні.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що у 2007 році влаштувався на посаду водія в КМУ, та після роботи неодноразово підвозив позивачку за адресою: АДРЕСА_2 . Інколи її чоловік, ОСОБА_4 зустрічав її біля під`їзду.

За клопотанням відповідача в судовому засіданні 24.11.2021 було допитано свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_9 показав, що був знайомий з ОСОБА_4 з 1987 року, вони разом працювали та товаришували. Повідомив суду, що ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_2 , з колишньою дружиною не жив разом десь з 2001 року. Перебуваючи в гостях у друга не помічав ніяких речей ні колишньої дружини ні доньки ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 показав, що йому відомо про непорозуміння, які виникли у подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 приблизно у 2001-2002 році, після чого вони почали проживати окремо.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що знайомий з ОСОБА_4 з 2006 року, навідувався до нього в гості та жодного разу не бачив у квартирі його дружину або доньку.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених відповідачем у відзиві на позовну заяву, суду надано не було.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі, у період з 20.10.1998 по 05.01.2002 було набуте у власність спірне майно, відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, а тому вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ч. 1ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами 1, 2 ст.71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Статтями 316, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Незалежно від волі інших осіб, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, встановлених законом.

Враховуючи те, що спірне майно було об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на частину спадкового майна - задовольнити;

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину гаражного боксу № НОМЕР_1 в Автокооперативі по будівництві та експлуатації індивідуальних гаражів «ПРОМІНЬ-2», площею 53,20 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частину легкового автомобіля марки «ВАЗ», модель - 21051, 1992 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_4 , номер шасі (рама, кузов, коляска): НОМЕР_5 та на 1/2 частину вантажного автомобіля «Камаз», модель - 5511, 1989 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , номер шасі (рама, кузов, коляска): НОМЕР_12 САМОСКИД.;

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 673,50 грн;

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 673,50 грн;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба