ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3563/22 Справа № 208/3604/21 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» та ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Кам`янського відділення управління виконавчої дирекції, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок нещасного випадку на виробництві, що спричинило смерть, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Кам`янського відділення управління виконавчої дирекції, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок нещасного випадку на виробництві, що спричинило смерть.

В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні трудових обов`язків загинув її чоловік ОСОБА_2 . На ПАТ «Дніпровський меткомбінат» складений Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 02 квітня 2019 року № 5, згідно якого нещасний випадок є таким, який пов`язаний з виробництвом.

Оскільки втрата її чоловіка є незворотною втратою, що не може бути відновлена, а тому її душевні страждання будуть тривати і далі, що свідчить про їх безстроковість, смерть чоловіка повністю змінила її життя, в зв`язку зі смертю чоловіка вона перенесла дуже сильне душевне потрясіння. Позивач лишилась чоловіка самої близької людини, з яким прожила 27 років. Ті душевні страждання, які вона переживає, вона цілком розуміє на невизначений час у зв`язку з безповоротною втратою близької людини і ця втрата призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків. Смерть чоловіка спричинила їй сильну психологічну травму.

У зв`язку з викладеним, просила суд стягнути з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на її користь моральну шкоду в розмірі 470 000 грн. без урахуванням податків з доходів фізичних осіб, інших зборів та платежів.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь ОСОБА_1 100 000 грн. 00 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок нещасного випадку на виробництві, що спричинило смерть. В іншій частині позову, відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі.

В свою чергу, ОСОБА_1 також звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційні скарги, кожна окремо, мотивовані тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу від 31 серпня 1991 року, актовий запис № 466.

Згідно зі свідоцтва про смерть актовий запис № 961, виданого Південним районним у місті Кам`янське відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 27 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 52 роки.

Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 квітня 2019 року (форма Н-5) ОСОБА_2 працював машиністом крану металургійного виробництва 5 розряду прокатного цеху ПАТ «Дніпровський меткомбінат», загальний стаж роботи - 34 роки, у тому числі на підприємстві 33 роки, за професією 33 роки.

Приблизно о 07.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_1 по закінченню змінно-зустрічних зборів ОСОБА_3 дав команду ОСОБА_2 прийти до кімнати майстрів о 07.00 год. для отримання цільового інструктажу з охорони праці по безпечному маршруту слідування до конвертерного цеху.

О 07.30 год. ОСОБА_3 у кімнаті майстрів провів ОСОБА_2 цільовий інструктаж з охорони праці, оформив розпорядження по прокатному цеху про тимчасове переведення ОСОБА_2 з його згоди, до конвертного цеху, про що останній розписався.

На період стажування ОСОБА_2 розпорядженням по конвертерному цеху від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 5625 був закріплений за машиністом крану № 16 ОСОБА_4 , котрий працював у зміні з 07.00 год. до 19.00 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за допомогою ліфту піднялися на відмітку +56,0 м. і направились до електромостового крану № 16. При цьому на відмітці -56,0 м. ОСОБА_4 на вимогу майстра підрядної організації виділити машиністу крана на електромостовий кран № 16 А, відповів відмовою, вказав, що одного ОСОБА_2 на кран не відпустить, а вони прийдуть пізніше після технічного обслуговування електромостового крану № 16.

Приблизно о 08.40 год. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 піднялися на прохідну підкранову галерею електромстових кранів № 16, № 15, № 16-а, зі східної сторони конвертерного відділення, обладнану справним стаціонарним огородженням з обох сторін, висотою 1080 мм.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 піднялися на міст електромостового крану № 16 для проведення робіт по технічному обслуговуванню крану, залишивши при цьому ОСОБА_2 самого на прохідній підкрановій галереї в районі середини моста електромостового крану № 16.

Під час обтяжки болтових кріплень південного редуктору ходу моста крана ОСОБА_4 знаходився спиною у напрямку до прохідної підкранової галереї, де знаходився ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 боком до місця знаходження стажера.

Під час обтяжки болтових кріплень південного редуктору ходу моста крана, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 , що стажер ОСОБА_6 зістрибнув, так як він побачив руку, яка знаходилась за стаціонарним огородженням прохідної підкранової галереї та за мить відчепилась від верхнього елементу огорожі. У відповідь ОСОБА_4 сказав, що жарти такі недоречні, після чого вони почули хлопок. Не надавши особливого значення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обстежили у подальшому ще механізм підйому електромостового крану № 16. Після чого спустилися на прохідну підкранову галерею та не виявили ОСОБА_2 на ній. Біля колони на прохідній підкрановій галереї ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знайшли захисні рукавиці.

З використанням мобільного зв`язку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомили про те, що трапилося своїм безпосереднім керівникам, якими був організований виклик машин швидкої допомоги здоров пункту № 1 ПАТ «Дніпровський меткомбінат». Прибувши на місце бригада медпрацівників здоров пункту № 1 констатувала смерть ОСОБА_2 .

Характер пошкоджень, їх локалізація, перевага внутрішніх пошкоджень над зовнішніми, наявність ознак струсу тіла у вигляді крововиливів в області коренів легень, розривів печінки в області воріт, свідчить про те, що пошкодження виникли внаслідок ступінчатого падіння з великої висоти, з місцем первинного контакту в області попередньої двотаврової балки на відмітці +54,0 метрів, на якій знаходиться захисна каска постраждалого, від чого утворились пошкодження у вигляді рани на межі лобної та лівої скроневої областей, в місці проекції якої перелом зовнішньої кісткової пластинки лівої скроневої кістки, з послідуючим падінням ударом областю нижніх кінцівок о перешкоду на рівні +35,7 м. з послідуючим падінням до місця знаходження тіла постраждалого.

Згідно відповіді Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 06 березня 2019 року достатніх підстав вважати нещасний випадок під час якого загинув ОСОБА_2 суїцидом не виявляється можливим.

Причиною настання нещасного випадку необережність потерпілого; порушенням вимог інструкції з охорони праці № 0.33.18 для машиністів кранів електричних вантажопідйомних кранів мостового типу, затвердженої наказом по ПАТ «ДМК» від 28.09.2018 року № 1275, а саме п.1.3.19 При пересуванні по території комбінату, цеху, при виконанні робіт, дотримуйтесь заходів особистої безпеки.

Комісія вважає, що особами, дії або бездіяльність, яких призвели до нещасного випадку зі смертельним наслідком є: ОСОБА_2 - машиніст крану металургійного виробництва прокатного цеху ПАТ «Дніпровський меткомбінат», який з незрозумілих причин, не давши про особисту безпеку, перемістився за стаціонарну огорожу прохідної галереї та не втримавшись впав на відмітку + 22,0м., порушивши вимоги інструкції з охорони праці №.0.33.18 для машиністів кранів (кравників) електричних вантажопідйомних кранів мостового типу, затвердженої наказом по ПАТ «ДМК» від 28.09.2018 року № 1275.

На підставі проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 (форма Н-5) складено Акт № 5 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 03 квітня 2019 р. (форма Н-1), в п.7 якого зазначено, що причини настання нещасного випадку: психофізіологічна причина: особиста необережність потерпілого, а також в пункті 10 зазначено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, де вказано, що ОСОБА_2 порушив вимоги інструкції з охорони праці № 0.33.18 для машиністів кранів (кранівників) електричних вантажопідйомних кранів мостового типу, затвердженої наказом по ПАТ «Дніпровський меткомбінат» від 28 вересня 2018 року № 1275, а саме Пункт 1.3.19 при пересуванні по території комбінату, цеху, при виконанні робіт, дотримуйтесь заходів особистої безпеки.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивачки, вважав за необхідне стягнути з відповідача на її користь 100 000 грн., що на думку суду буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Предметом вказаного спору є відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу смертю особи - її чоловіка.

Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Обставини щодо причин цієї події встановлені відповідними документами, складеними комісією, які сторонами не оспорювалась.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про охорону праці» саме на роботодавця покладено обов`язок створення на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз`яснення, викладені у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», конкретні обставини нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, внаслідок якого настала смерть чоловіка позивачки.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивачки, яких вона зазнала та зазнає внаслідок смерті чоловіка, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, належним чином обґрунтував свої висновки щодо стягнення з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., і цей розмір правомірно вважав таким, що відповідає глибині і ступеню моральних страждань позивачки, вказане також спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо розміру моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» стосовно того, що судом першої інстанції не повністю враховані обставини даної справи є хибними.

Рішення ухвалене з урахуванням загальних засад цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України): справедливості, добросовісності та розумності, та доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують.

Твердження апеляційної скарги ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про те, що даний спір підлягає розгляду в господарському суді, так як відповідач на час відкриття провадження у справі перебував у процедурі санації у справі про банкрутство, є безпідставними, оскільки оскаржуване рішення суду було ухвалено 08 грудня 2021 року, а постанова господарського суду про визнання відповідача банкрутом прийнята 26 січня 2022 року.

Посилання апеляційної скарги ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на те, що під час нещасного випадку було встановлено особисту необережність потерпілого, як на підставу для відмови у відшкодуванні позивачці моральної шкоди, є необгрунтованими, оскільки згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У зв`язку з наведеним, відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду позивачу, а визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, врахував в тому числі і вищевказані обставини.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко