Справа № 487/7084/15-ц
Номер провадження 6/489/117/22
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

встановив

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2020 ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчими листами. Заявник зазначає, що в ході примусового здійснення виконавчого провадження накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , однак виконавчі дії щодо його відчуження не проводяться, що свідчить про те, що виконавець не в повному обсязі вчинив виконавчі дії, а сама по собі несплата заборгованості не свідчить про ухилення від виконання рішення суду. ОСОБА_1 в заяві зазначає, що він не ухиляється від виконання зобов`язання, а не може виконати через відсутність доходу та тяжкий фінансовий стан. Єдиним джерелом доходів у заявника є допомога, яку отримує за догляд за особою з інвалідністю 1 групи, а також отримання гуманітарної допомоги від благодійних організацій. Обмеження у праві виїзду за межі України позбавляє не тільки ОСОБА_1 , але і особу за якою він здійснює догляд, права покинути межі країни та перебувати у безпечному місці за її межами у період військової агресії Російської Федерації проти України за численними програмами підтримки українців за межами України, що відображається на стані такої особи з інвалідністю. ОСОБА_1 просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2020.

Від представника (державного виконавця) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка С.С. надійшли пояснення щодо заяви боржника ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України в яких зазначено, що в задоволенні даної заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки останній належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішень, до теперішнього часу рішення суду не виконав, декларацію про його майновий стан не подав, будь яких дій спрямованих на виконання рішень не здійснив та будь яких пояснень на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надав, що свідчить про ухилення його від виконання зобов`язань за виконавчими документами. Крім того, володіючи інформацією про факт оголошення у розшук 22.04.2020 по виконавчому провадженню №51104229 майна ОСОБА_1 : транспортного засобу MAZDA, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузов, рами): НОМЕР_2 , транспортного засобу MAZDA, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузов, рами): НОМЕР_3 , транспортного засобу HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузов, рами): НОМЕР_5 , останній не повідомив державного виконавця про місцезнаходження транспортних засобів, що свідчить про приховування вказаного майна ОСОБА_1 . Доказів звернення ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" з питань реструктуризації заборгованості, останнім не надано. Відсутність доходу та тяжкий матеріальний стан жодними належними та допустимими доказами не підтверджено. Факт перебування на утриманні ОСОБА_1 недієздатних або обмежено дієздатних осіб також останнім не підтверджено жодними доказами. Висновок № 80 виданий КНП "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" не може бути прийнятий як фактичний доказ, оскільки строк його дійсності сплинув 01.09.2022.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, встановив такі обставини.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2016 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №NKKVAK13360001 від 24.03.2008 у розмірі 25030,03 дол. США, що еквівалентно 550160 грн. 06 коп. та яка складається з: 17628,45 дол. США заборгованості за кредитом, 3691,88 дол. США заборгованості за процентами, 709,70 дол. США заборгованості по комісії, 3000,00 дол. США пені, а також судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2020 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчими листами № 487/7084/15-ц, 2/487/291/16, виданими 25.03.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 550160,06 грн. та судового збору в сумі 3654,00 грн.; № 2-1412/1314/2012, виданого 10.08.2012 Заводським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Мегабанк» боргу в сумі 96919,95 грн. та судового збору в розмірі 667,12 грн.

З довідки з Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради №828 від 19.08.2022 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримує допомогу на догляд за особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.08.2022 по теперішній час. Інформація надана станом на 19.08.2022.

Згідно з висновком №80 від 22.03.2022 лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 є інвалідом І групи внаслідок психічного розладу, встановленої 08.04.1998, проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 01.09.2022.

22.04.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Мариною Анатоліївною винесено постанову якою оголошено в розшук майно ОСОБА_1 : транспортний засіб MAZDA, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузов, рами): НОМЕР_2 , транспортний засіб MAZDA, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузов, рами): НОМЕР_3 , транспортний засіб HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузов, рами): НОМЕР_5 .

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

В п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» зазначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань.

Таким чином, закон пов`язує тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не з фактом наявності невиконаних зобов`язань, а з фактом ухилення від їх виконання.

Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» роз`яснив, що під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

В постанові Верховного Суду у справі № 910/8130/17 від 19.08.2020 зазначено, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Суд вважає, що ОСОБА_1 подав до суду недійсний висновок №80 лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 від 22.03.2022, оскільки даний висновок був дійсний до 01.09.2022, а ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України 29.10.2022 і нового висновку з медичного закладу суду не надав. Також, довідка з Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради №828 видана станом на 19.08.2022, тобто до закінчення строку дії висновку №80, який наразі є недійсним. Крім того, наявні невідповідності в наданих ОСОБА_1 документах, а саме: у висновку №80 від 22.03.2022 зазначається ім`я хворого " ОСОБА_3 ", а в довідці №828 від 19.08.2022 зазначено ім`я " ОСОБА_4 ". Тому, ОСОБА_1 не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про перебування в нього на утриманні осіб з інвалідністю, недієздатних, обмежено дієздатних осіб.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 є власником транспортних засобів, які постановою головного державного виконавця від 22.04.2020 оголошено в розшук, але заявник не вчинив жодних дій для того, щоб вказати їх місцезнаходження (внаслідок реалізації вказаних транспортних засобів можливо було б хоча б частково виконати зобов`язання). Крім того, ОСОБА_1 не подав державному виконавцю декларацію про його майновий стан, не надав доказів звернення до АТ КБ "ПриватБанк" з питань реструктуризації заборгованості, не надав суду жодних доказів на підтвердження його незадовільного фінансового стану та не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що він бажає виконати покладені на нього зобов`язання, але не має можливості їх виконати. Суд приходить до висновку, що в ОСОБА_1 відсутні об`єктивні причини для невиконання своїх зобов`язань, хоча б часткового, тому останній ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями Ленінського районного суду м. Миколаєва (виконавчі листи № 487/7084/15-ц, 2/487/291/16, видані 25.03.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва) та Заводського районного суду м. Миколаєва (виконавчий лист № 2-1412/1314/2012 виданий 10.08.2012 Заводським районним судом міста Миколаєва).

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

ухвалив

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України застосованого на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2020 року (провадження № 6/489/219/20).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 02.12.2022.

Суддя В. В. Кокорєв