БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/27/22
Провадження № 2/730/59/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2022 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 листопада 2012 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; їхні сімейні стосунки припинені вже 2,5 роки через розбіжність характерів, разом не проживають, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище ОСОБА_4 .

Позивачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення згідно заявки, але після наданого судом строку для примирення в судове засідання не з`явилась, надіславши засобами електронного зв`язку заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі й наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення згідно заявки, але після наданого судом строку для примирення в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав, своєї позиції щодо подальшого існування шлюбу не висловив.

Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до положень ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) 02 листопада 2012 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №1360. Від даного шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю.

Близько трьох років сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають й наданим судом часом не скористались для збереження шлюбу, відповідач подальшу явку в судове засідання проігнорував, позивачка наполягає на припиненні шлюбу, який між подружжям носить формальний характер.

Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити.

Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Зважаючи, що право вибору прізвища після припинення шлюбу є дискреційним правом самої позивачки, то після розірвання шлюбу позивачці за її клопотанням слід залишити чинне прізвище ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.24, 55, 56, 110-113 СК України, ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 листопада 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №1360, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим в АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), зареєстрованою в АДРЕСА_2 , - розірвати, залишивши за позивачкою прізвище ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн сплаченого нею при подачі позовної заяви судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець