Справа № 157/537/22
Провадження №2-о/157/29/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Данилюк Ю.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представників заінтересованої особи Остапук С.В., Мельничука М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Камінь-Каширська міська рада Волинської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання в с. Щитинь Любешівського району Волинської області станом на день аварії на Чорнобильській АЕС - 26 квітня 1986 року та станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років.

Заява обґрунтована тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Щитинь Любешівського району Волинської області, де проживав до 1993 року, після чого змінив місце проживання та мешкає по АДРЕСА_1 до цього часу.

Заявник вважає, що він є особою, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, оскільки постійно проживає в населених пунктах, які відносяться до зони гарантованого добровільного відселення відповідно до Додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, однак не має посвідчення потерпілого 3 категорії, позаяк у свій час його не оформив.

Надання особі статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відбувається на підставі довідки про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення, видача якої здійснюється органами місцевого самоврядування. Проте, Камінь-Каширська міська рада не може видати заявнику таку довідку, оскільки не збереглися документи, де б зазначалося про місце проживання ОСОБА_1 з дня народження по 1993 рік.

Згідно з нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих 3 категорії відносяться особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Заявник вважає, що він належить до потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, оскільки на день аварії - 26 квітня 1986 року він перебував на території с. Щитинь Любешівського району, яке належить до населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме до зони гарантованого добровільного відселення.

Крім того, сумуючи кількість вихідних днів, коли заявник приїздив із м. Ківерці Волинської області, де навчався в медичному училищі, додому в с. Щитинь Любешівського району, починаючи з 26 квітня 1986 року та по 01 березня 1988 року, сума яких становить 229 днів, та кількість днів навчально-виробничої практики в Маневицькій центральній районній лікарні з 16 червня по 05 липня 1986 року, з 08 по 28 червня 1987 року та з 24 листопада 1987 року по 02 лютого 1988 року, а також період роботи в Камінь-Каширській центральній районній лікарні з 17 березня по 18 травня 1988 року та з 11 вересня 1991 року й надалі, то загальний період проживання заявника в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року складає більше трьох років.

Встановлення факту проживання в населених пунктах, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення необхідно заявнику, щоб скористатися пільгами особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його проживання в с. Щитинь Любешівського району Волинської області станом на день аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року та на території, що віднесена до зони гарантованого добровільного відселення протягом не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року, а саме в смт Маневичі з 16 червня по 05 липня 1986 року, з 08 по 28 червня 1987 року та з 24 листопада 1987 року по 02 лютого 1988 року та в с. Щитинь Любешівського району Волинської області з 06 липня по 31 серпня 1986 року, з 19 по 25 січня 1987 року, з 06 липня по 31 серпня 1987 року, з 01 березня по 18 травня 1988 року, з 29 червня 1991 року по 01 грудня 1994 року.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав повністю, пояснив, що з вересня 1984 року по 1988 рік він навчався в Ківерцівському медичному училищі. Під час навчання щовихідних він приїздив додому в с. Щитинь Любешівського району й у день аварії на Чорнобильській АЕС - 26 квітня 1986 року також був у цьому селі. В 1986 - 1988 роках він проходив навчально-виробничу практику в Маневицькій районній лікарні, а в 1988 році та в 1991 році працював у відокремлених медичних пунктах Камінь-Каширської центральної районної лікарні. Увесь час проходження практики та роботи в лікарні він проживав удома в АДРЕСА_2 відносяться до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення й сумарно час перебування заявника на території цих населених пунктів станом на 01 січня 1993 року становить більше трьох років, крім того, в день аварії на Чорнобильській АЕС він знаходився в с. Щитинь. Тому він має право на отримання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, для чого необхідно документально підтвердити цей факт. Проте, Камінь-Каширська міська рада відмовила йому у видачі довідки про період проживання на забрудненій території через відсутність підтверджуючих документів. Просить заяву задовольнити.

Представники заінтересованої особи Камінь-Каширської міської ради Волинської області Остапук С.В., Мельничук М.А. , у судовому засіданні пояснила, що ні в паспорті заявника, ні в погосподарських книгах по селу Щитинь Камінь-Каширського району, де він проживав, немає записів про період його проживання в цьому населеному пункті, а тому підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років немає.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що проживає в с. Щитинь Камінь-Каширського (колишнього Любешівського району), в якому з 1972 року по 2015 рік працювала завідуючою фельдшерсько-акушерським пунктом. Підтвердила, що в день аварії на Чорнобильській АЕС - 26 квітня 1986 року ОСОБА_1 перебував у с. Щитинь, оскільки пам`ятає як він запросив її додому оглянути хвору матір. Крім того, показала, що ОСОБА_1 проживав у с. Щитинь з народження по 1993 рік, після чого переїхав до м. Каменя-Каширського.

Свідок ОСОБА_4 показала, що проживає по сусідству з заявником та знає його з народження. Підтвердила, що в день аварії на Чорнобильській АЕС - 26 квітня 1986 року ОСОБА_1 був удома в с. Щитинь. Коли навчався в м. Ківерці, щовихідних приїздив додому. Після навчання ОСОБА_1 служив у армії, в 1993 році заявник переселився до м. Каменя-Каширського.

Заслухавши пояснення заявника, представників заінтересованої особи, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення частково.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить встановити факт його постійного проживання на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії та не менше трьох років за станом на 1 січня 1993 року, що необхідно йому для отримання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до пункту 2 статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, крім інших, є потерпілі від катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктами 2 та 3 статті 11 Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій, або особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

У статті 14 Закону для встановлення пільг і компенсацій визначено три категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, до третьої категорії віднесено потерпілих від Чорнобильської катастрофи, а саме осіб, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

За наведеними вище нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, до яких себе відносить заявник, належать особи, які постійно проживали на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення та які були відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у цій зоні за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у такій же зоні не менше трьох років.

З оглянутого в судовому засіданні паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с. 6) встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Щитинь Любешівського (нині - Камінь-Каширського) району Волинської області. З 10 вересня 1993 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою старости Черченського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області від 18 листопада 2021 року №2298 за даними погосподарської книги №2 за 1986-1990 роки в с. Щитинь Любешівського району рахується господарство ОСОБА_5 за особовим рахунком № НОМЕР_2 . У розділі «Відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї» зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вибув у м. Ківерці на навчання (дата вибуття відсутня), вибув Радянська Армія (дата вибуття відсутня).

За даними довідки Ківерцівського фахового медичного коледжу Волинської обласної ради від 10 березня 2021 року №139 ОСОБА_1 навчався в Ківерцівському медичному училищі з 01 вересня 1984 року по 29 лютого 1988 року за спеціальністю «Фельдшерська справа» кваліфікація «Фельдшер» на денній формі навчання. Згідно з цією ж довідкою, а також довідкою комунального підприємства «Маневицька центральна районна лікарня» від 11 березня 2021 року №513/06-35/2-21 ОСОБА_1 проходив навчально-виробничу практику в Маневицькій центральній районній лікарні з 16 червня по 05 липня 1986 року, з 08 по 28 червня 1987 року та переддипломну практику з 24 листопада 1987 року по 02 лютого 1988 року. Під час проходження практики тимчасово проживав у гуртожитку.

З оглянутої судом трудової книжки серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 з 17 березня по 18 травня 1988 року працював на посаді акушера ФАП с. Видричі Камінь-Каширського району, з 15 червня 1988 року по 28 червня 1991 року - проходив строкову службу в армії, з 11 вересня 1991 року по 15 жовтня 1992 року - обіймав посаду завідуючого ФАП с. Старі Червища Камінь-Каширського району, а з 15 жовтня 1992 року по 01 грудня 1994 року перебував на посаді медичної сестри патронажної лікарської амбулаторії с. Видерта Камінь-Каширського району.

Згідно з Додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» с. Щитинь Любешівського району, с. Видричі, с. Старі Червища Камінь-Каширського району, смт Маневичі відносяться до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, а саме до зони гарантованого добровільного відселення.

Надані суду докази у своїй сукупності підтверджують той факт, що ОСОБА_1 у різний період дійсно проживав на території зони гарантованого добровільного відселення. Зокрема з дня народження по день вступу до Ківерцівського медичного училища - 01 вересня 1984 року та в день аварії на Чорнобильській АЕС - 26 квітня 1986 року заявник проживав у с. Щитинь Любешівського району, під час проходження навчально-виробничої та переддипломної практики в Маневицькій центральній районній лікарні з 16 червня по 05 липня 1986 року, з 08 по 28 червня 1987 року та з 24 листопада 1987 року по 02 лютого 1988 року проживав у смт Маневичі, де мешкав у гуртожитку.

Записами в трудовій книжці заявника підтверджується, що після завершення навчання ОСОБА_1 працював на посаді акушера ФАП с. Видричі Камінь-Каширського району з 17 березня по 18 травня 1988 року, а після проходження строкової військової служби 28 червня 1991 року продовжив трудову діяльність на посаді завідуючого ФАП с. Старі Червища Камінь-Каширського району з 11 вересня 1991 року по 15 жовтня 1992 року, а з 15 жовтня 1992 року по 01 грудня 1994 року - на посаді медичної сестри патронажної лікарської амбулаторії с. Видерта Камінь-Каширського району. Факт постійної роботи заявника в умовах 40-годинного робочого тижня на території Камінь-Каширського району на незначній відстані від с. Щитинь Любешівського району не суперечить його твердженням про те, що саме цей населений пункт був постійним місцем його проживання, а враховуючи покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , достовірність яких сумнівів не викликає, суд вважає даний факт доведеним.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 проживав без реєстрації на території зони гарантованого добровільного відселення, а саме: в смт Маневичі Волинської області з 16 червня по 05 липня 1986 року, з 08 по 28 червня 1987 року та з 24 листопада 1987 року по 02 лютого 1988 року; в с. Щитинь Любешівського району на день аварії на Чорнобильській АЕС - 26 квітня 1986 року, з 17 березня по 18 травня 1988 року, з 28 червня 1991 року по 15 жовтня 1992 року та з 15 жовтня 1992 року по 01 грудня 1994 року.

Водночас, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання в с. Щитинь Любешівського району в інший період часу, зокрема у святкові та вихідні дні під час навчання в Ківерцівському медичному училищі з 01 вересня 1984 року по 29 лютого 1988 року, за винятком 26 квітня 1986 року, оскільки належних доказів цьому не надано.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в смт Маневичі Волинської області з 16 червня по 05 липня 1986 року, з 08 по 28 червня 1987 року та з 24 листопада 1987 року по 02 лютого 1988 року; в с. Щитинь Любешівського району Волинської області на день аварії на Чорнобильській АЕС - 26 квітня 1986 року, з 06 липня по 31 серпня 1986 року, з 19 по 25 січня 1987 року, з 06 липня по 31 серпня 1987 року, з 01 березня по 18 травня 1988 року, з 29 червня 1991 року по 01 грудня 1994 року.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, номер і серія паспорта сторін: заявник ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , НОМЕР_1 ; заінтересована особа Камінь-Каширська міська рада Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, .

Повне рішення суду складено 15 листопада 2022 року.

Головуючий: Б. С. Гамула