У Х В А Л А

08 грудня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому в справі - судді Усатовій І.А., суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про відвід головуючому в справі - судді Усатовій І.А., посилаючись на те, що 23 червня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі за його позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій посадової особи органу державної влади.

При виготовленні тексту ухвали були допущені описки, а саме: невірно зазначені номер справи «760/25465/20», замість правильного «760/13291/20» та номер провадження «2/760/2503/20», замість правильного «2/760/6057/20».

Вказані описки були виправлені ухвалою суду від 17 липня 2020 року.

Зазначає, що підготовчі судові засідання у справі призначаються без дотримання строків та з порушенням норм процесуального права.

24 листопада 2020 року підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті, відкладено на 10 лютого 2021 року, тобто через 8 місяців після відкриття провадження.

08 вересня 2022 року судове засідання розпочалося із запізненням на 35 хвилин і з порушенням ч.1 ст.217 ЦПК України.

При цьому, головуючий суддя Усатова І.А. не відкрила судове засідання та не оголосила, яка справа розглядатиметься, не встановила особи тих, хто бере участь у судовому засідання, не перевірила повноваження представників.

04 лютого 2021 року ним було подано заяву про відвід головуючому в справі, проте до матеріалів справи було долучено лише копії заяви про відвід, що, на його думку, є порушенням закону.

Ухвалою судді Усатової І.А. від 08 лютого 2021 року його заву про відвід визнано необґрунтованою та передано для розгляду на вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, проте у тексті у ухвали допущено описку у даті надходження ухвали до суду «05 лютого 2021 року», замість правильного «04 лютого 2021 року».

Станом на день звернення до суду з даною заявою, копія ухвали від 08 лютого 2021 року йому направлена не була.

Ухвалою судді Кушнір С.І. від 12 лютого 2021 року у задоволенні його заяви від 04 лютого 2021 року про відвід судді Усатової І.А. було відмовлено.

Вважає, що суддя Кушнір С.І. не могла розглядати дану заяву, оскільки у її провадженні перебувала справа за його позовом, у якій 21 жовтня 2019 року було ухвалено незаконне рішення, яке було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року.

Провівши аналіз досліджень діяльності судової влади, аналіз законодавства та рішень Вищої ради правосуддя, рішень Європейського суду з прав людини, рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень, вважає, що суддя Усатова І.А . в силу різних чинників не може зберегти об`єктивність при розгляді справи, не може об`єктивно та неупереджено розглядати справу, оскільки вона прямо чи побічно зацікавлена в її розгляді.

Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року відвід визнано необґрунтованим.

Дослідивши обставини, приведені в заяві, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід, виходячи з наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.ст.43, 49 ЦПК України учасники судового розгляду наділені не лише широким колом прав, але й обов`язком добросовісно користуватися ними та не допускати зловживань наданими законом процесуальними правами.

Вирішення питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням справи до судового розгляду нормами процесуального законодавства віднесено до компетенції суду, учасники судового розгляду мають право висловлювати свою точку зору з питань, які вирішуються судом, однак жодна сторона не має права нав`язувати суду своє бачення вирішення тих чи інших питань, тим більше диктувати свої умови в їх вирішенні, в тому числі шляхом заявлення сумнівів у неупередженості судді.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.

Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

В контексті приведеного слід зазначити, що в заяві про відвід, значній за своїм обсягом, взагалі не приведено будь-яких обставин, які б могли свідчити про необ`єктивність чи упередженість судді, а сама заява звелася до цитування норм закону та іншої інформації, яка не стосується обставин його звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не можуть бути підставою для відводу.

Виходячи з цього, підстави, викладені заявником в обгрунтування поданої заяви про відвід, не ґрунтуються на законі, фактичних обставинах справи, і є лише його незгодою з процесуальними діями головуючого в справі при відкритті провадження в ній та її розгляді, а тому суд не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід головуючого в справі судді.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому в справі - судді Усатовій І.А. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.А.Шереметьєва