Справа №487/3769/20 Головуючий суду першої інстанції Карташева Т. А.
Провадження №22-ц/812/280/22 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю, Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2021 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вертикаль-Миколаїв» про усунення перешкод в користуванні майном,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вертикаль-Миколаїв» (далі ОСББ «Вертикаль-Миколаїв»), який обґрунтовував наступним.

Позивач зазначав, що йому на праві приватної власності належить частина цокольного поверху літ. Апд площею 26,9 кв.м по АДРЕСА_1 . На зазначеному поверсі поряд з належним йому приміщенням розташований санвузол №4, який за рішенням ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» передано в оренду.

ОСОБА_1 вказував, що передача в оренду вказаного приміщення перешкоджає йому у реалізації права користування приміщенням загального призначення.

Його звернення до ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» із проханням надати доступ до санвузлу були відхилені із посиланням на те, що вказане приміщення є власністю відповідача, який на власний розсуд ним розпоряджається.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив зобов`язати ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» усунути перешкоди у користуванні загальними приміщеннями шляхом звільнення нежитлового приміщення санвузол №4 та демонтажу встановленого у двері замку.

Крім того, позивач просив стягнути з ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 840,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не доведено заявлених позовних вимог.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що приміщення загального користування №4 рішенням ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» було передано в оренду. Вказане рішення позивачем не оскаржувалося. Незгода з ним не є підставою для усунення перешкод в користуванні спірним приміщенням, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням суду від 18 лютого 2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» стягнуто судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8739,50 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказував, що судом першої інстанції неправильно оцінено наявні у матеріалах справи докази, а тому ухвалено помилкове рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 12 листопада 2013 року на праві власності належить нежитлове приміщення площею 26,9 кв.м, розташоване на цокольному поверсі житлового будинку за літ.А-9 по АДРЕСА_2 .

На цокольному поверсі цього будинку згідно з інвентарною документацією розташовано два приміщення туалетів, у тому числі спірне приміщення №4.

22 листопада 2013 року ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» надало позивачу довідку про те, що не заперечує проти відкриття у належному ОСОБА_1 приміщенні перукарні (а.с.71).

21 грудня 2018 року на загальних зборах ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» прийнято рішення про переобладнання та ремонт кімнати №4, розташованої у підвальному приміщенні, для передачі його в оренду (а.с.95-96).

13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ОСББ «Вертикаль-Миколаїв» із заявою, в якій просив забезпечити йому можливість користування санвузлом у приміщенні №4, припинивши здачу цього приміщення в оренду третім особам (а.с.14).

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до наведених норм зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, які на момент подання позову відсутні або не настали, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права у майбутньому.

Після настання порушення прав та законних інтересів власників вони мають право вимагати усунення будь-яких створених їм перешкод у користуванні своїм майном.

Так, за правилом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів констатує, що позивачем не доведено обґрунтованості його вимог. Ним не надано доказів наявності у нього прав на спірне приміщення. За договором купівлі-продажу він приміщення №4 цокольного поверху не придбавав, договору користування ним суду не надавав. Отже, вказане свідчить, що у нього відсутні підстави вимагати усунення перешкод в користуванні спірним приміщенням.

За такого, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки висновки суду першої інстанції у мотивувальній частині є помилковими, колегія суддів, керуючись нормами викладеної статті, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині мотивування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 13 липня 2022 року.