07.12.2022 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/802/22
Провадження № 2 - о/533/33/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами окремого провадження)

07 грудня 2022 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання - Шуліки Л. Г.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

У С Т А Н О В И В

05.12.2022 заявник ОСОБА_1 звернулася до Козельщинського районного суду із вищезазначеною заявою, в якій прохає видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , на строк до 6 місяців із заборонами щодо: перебування в місці фактичного проживання (перебування) ОСОБА_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 та неповнолітньою донькою ОСОБА_4 або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі соціальні мережі та месенджери Viber та Telegram.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 27.06.2006 по 27.09.2010 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відносин у них народилися діти - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Починаючи з листопада 2020 року, на фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки з ОСОБА_2 , які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка останнього стала агресивною, а також він почав погрожувати заявниці та дітям фізичною розправою.

Так, 12.11.2022 ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив за місцем фактичного проживання відносно доньки ОСОБА_3 неправомірні дії, а саме вчинив фізичне насильство. По даному факту працівниками СПД № 1 ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області був винесений терміновий заборонний припис серії АА № 191465.

Окрім того, ОСОБА_2 вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства над заявницею, що підтверджується постановами Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.06.2022 по справі № 533/300/22 та від 30.06.2022 по справі № 533/346/22.

Також заявниця в заяві зазначила, що ОСОБА_2 постійно вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, а 12.11.2022 такі дії були вчинені і стосовно доньки ОСОБА_3 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засідання заяву в частині встановлення заборони ОСОБА_2 щодо перебування в місці фактичного проживання (перебування) її та малолітньої доньки ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 не підтримала.

Щодо інших обмежувальних заходів, які зазначені нею в заяві про видачу обмежувального припису підтримала та прохала задовольнити з підстав викладених у заяві.

Окрім цього, заявник прохала стягнути з ОСОБА_2 на її користь документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 508,00 грн.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але направив заяву, що заяву заявника про часткове визнання заяви, оскільки перешкод заявнику у користуванні квартири, яка належить йому та його матері, що знаходиться по АДРЕСА_1 не чинить. Фізичного насильства щодо заявника та дітей не застосовував.

Також, ОСОБА_2 прохав зменшити витрати на професійну правничу допомогу заявнику, оскільки сума витрат завищена.

Суд, вислухавши пояснення заявника та дослідивши письмові документи, встановив наступне.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості

користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.п. 6, 8 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27.06.2006 по 27.09.2010 перебували в шлюбі. Після розірвання шлюбу продовжували перебувати у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2010 року по листопад 2020 року, без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження систематичного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , заявниця надано до суду копії постанов Козельщинського районного суду Полтавської області, а саме від 10.06.2022, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 3 доби. Постановляючи таку постанову, суд встановив, що 25.05.2022 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_10 , а саме ображав нецензурними словами, та погрожував фізичною розправою. 30.06.2022 заяінтересовану особу ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , яке полягало у принижуванні нецензурною лайкою та вчиненні сварки в стані алкогольного спяніння, застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.

12.11.2022 СПД № 1 ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області винесено терміновий заборонний припис громадянину ОСОБА_2 , оскільки останній вчинив фізичне насильство стосовно доньки ОСОБА_9 . Громадянину ОСОБА_2 встановлено обмежувальні заходи терміном на 2 доби починаючи з 18 год 00 хв 12.11.2022 до 19 год 00 хв 14.11.2022, а саме зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Суд звертає увагу, що, підставою для складання протоколів про адміністративні правопорушення, застосування термінового заборонного припису стосовно кривдника та винесення поставов є звернення заявниці до поліції щодо пратиправних дій ОСОБА_2 .

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Заявник ОСОБА_1 та малолітня донька ОСОБА_9 не має змоги протистояти такому насильству, захистити себе чи припинити таке насильство з боку ОСОБА_2 .

Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства ОСОБА_2 , відносно заявниці, суд враховує численність звернень заявниці до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 , систематичність таких дій кривдником відносно неї та неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення

першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі.

На підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд дійшов висновку щодо існування ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного, психологічного насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати

небезпеку для заявника та для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис з урахуванням тих обмежень, які визначені та уточнені заявником в судовому засіданні.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу заявника, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

У матеріалах справи наявний договір № 19/22 про надання правничої допомоги від 17.11.2022 адвокатом Юрченко Аліною Валентинівною, розділом 3 якого визначено розмір гонорара (оплати) в сумі 2 508 грн, з розрахунку, що вартість 1 (однієї) години роботи адвоката при наданні правничої допомоги становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, а саме 1 254,00 грн.

Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу вбачається, що 18.11.2022 адвокатом витрачено 60 хвилин на підготовку та направлення запиту до правоохоронних органів щодо притягнення ОСОБА_2 04.12.2022 адвокатом витрачено 60 хвилин на підготовку заяви про винесення обмежувального припису.

Суд звертає увагу на те, що заявником не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження робіт (підготовка та направлення адвокатського запту), які 18.11.2022 адвокат згідно детального опису робіт виконав.

Згідно з актом приймання-передачі правничих послуг від 05.12.2022 за вказаним договором заявлена до стягнення сума 2 508,00 грн, що включає 2 годин роботи та відповідно до квитанції заявником сплачено адвокату грошові кошти у розмірі 2 508,00 грн.

З урахуванням складності справи та виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що зазначені заявником витрати на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованими, а саме в розмірі 1 254,00 грн.

Щодо письмової заяви заінтересована особа ОСОБА_2 про зменшення цих витрат на професійну допомогу заявнику, суд зазначає наступне.

Суд вважає, що витрати заявника в розмірі 1 254,00 грн, які встановлені в судовому засіданні і документально підтвердженні стороню відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, отже підстави для задоволення письмової заяви заінтересованої особи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, ч.3 ст.12, ст. 259, 294, 350-1 350-8 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , а саме:

-заборонити перебувати в зареєстрованому місці проживання ОСОБА_1 та малолітньої доньки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 та малолітньої донькою ОСОБА_11 або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі соціальні мережі та месенджери Viber та Telegram.

Встановити строк обмежувального припису - 3 (три) місяці.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , номер картки платника податків НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу грошові кошти у розмірі 1 254,00 грн.

Про видачу обмежувального припису повідомити СПД № 1 ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Козельщинської селищної ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строку на апеляційне оскарження на нього не буде подано апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити учасникам справи, що повний текст рішення буде виготовлений протягом 2 (двох) днів.

Повний тест рішення виготовлений 07.12.2022.

Суддя М. М. Оксенюк