РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,

розглянувши по суті без участі сторін та інших осіб справу за позовом адвоката Полігаса Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Жмеринської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом ,

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивачів - адвокат Полігас В.М. 14 жовтня 2022 року звернувся до суду з цим позовом і вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів, ОСОБА_3 , після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 3,6456 га, що знаходиться на території Браїлівської селищної ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На момент смерті разом з спадкодавицею постійно проживала та була зареєстрована дочка ОСОБА_1 .. Спадщину після смерті спадкодавиці позивачі прийняли шляхом подачі заяви до державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 20 вересня 2022 року позивачі звернулися до Другої жмеринської державної нотаріальної контори Вінницької області з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,6456 га, що розташована на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Однак, в зв`язку з тим, що згідно з довідкою Держгеокадастру, земельна ділянка рахується за ОСОБА_3 , а згідно зі свідоцтвом про смерть, спадкодавицею є ОСОБА_3 та відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно - отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та порадили звернутися до суду. Наразі існують розбіжності в написанні по батькові спадкодавиці, а саме, в свідоцтві про смерть зазначена « ОСОБА_3 » та розпорядженні голови Жмеринської районної державної адміністрації від 10 червня 2011 року № 277 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад для складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств громадянам Браїлівської селищної та Людавської сільської рад», в додатку № 5 список померлих, власників земельних часток (паїв) спадкоємцям яких будуть передаватись у власність земельні ділянки на території Браїлівської селищної ради та видаватись державні акти після оформлення спадщини зазначена « ОСОБА_3 ».

Зазначив, що факт належності ОСОБА_3 земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 3.6456 га, що розташована на території Браїлівської селищної ради, згідно з Розпорядженням та додатком № 5 до вказаного розпорядження, підтверджується копією трудової книжки, виданої 16 липня 1965 року, згідно з якою 1 квітня 1993 року ОСОБА_3 прийнята робітницею Козачіського відділку Браїлівського цукрокомбіната, 12 серпня 1999 року звільнена в зв`язку з виходом на пенсію за статтею 38 КЗпП України. Враховуючи вищезазначене, розбіжність в документах в написанні по батькові матері позивачів пояснюється допущенням помилки посадовою особою при його оформленні. Тому представник позивачки звернувся до суду і просив встановити факт, що має юридичне значення та визнати право позивачів на земельну ділянку в порядку спадкування за законом

На обґрунтування позиції позивача представник надав копії документів, які підтверджують, що за померлою ОСОБА_3 рахується земельна ділянка, документи, що підтверджують родинні стосунки, копії документів на підтвердження прийняття позивачами спадщини після смерті матері, копії витягів зі Спадкових реєстрів, а також копію постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії.

Позивачі та їхній представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його та позивачів участі. У своїй заяві представник позивача зазначив, що просить відзив представника відповідача Жмеринської міської ради не брати до уваги, оскільки позивачі перед судом ставлять питання про визнання за ними права, а не права власності, як помилково зазначено у відзиві. Спадкодавець на момент смерті не набула права власності на майно і не розпочинала процедури приватизації земельної ділянки, тому позивачі не можуть звертатись до суду з вимогою про визнання права в порядку спадкування на завершення приватизації. Щодо того, що позивачі 6 років не оформляли спадщини, то зазначив, що спадкоємці, позивачі по справі, прийняли її шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса.

Позиція відповідача

Представник відповідача Жмеринської міської ради Козаков Г.Г. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві зазначив, що не підлягає задоволенню заявлена позовна вимога у разі невчасного прийняття спадщини, також при вирішенні спорів даної категорії основним документом є сертифікат про право на земельну частку (пай), який в даному випадку відсутній. У позові не зазначено причин не оформлення позивачами свого спадкового права більше 6 років. Інших документів, що посвідчували б право ОСОБА_3 на зазначений пай не надано (а.с.53-56).

Позиція третьої особи

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської РДА Фалінська В.В. відзиву на позов не надала, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду (а.с. 59-60).

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа передана до провадження судді 14 жовтня 2022 року, що видно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.36).

Ухвалою від 18 жовтня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено відповідачу строк до 15 листопада 2022 року для надання відзиву на позов, а третій особі для надання письмових пояснень щодо позову, витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с.37).

Відзив на позовну заяву від представника відповідача надійшов до суду 1 листопада 2022 року (а.с.53-58).

Копія спадкової справи надійшла до суду 1 листопада 2022 року (а.с.42-49).

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації 4 листопада 2022 року надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи (а.с.59-60).

Підготовче провадження закрите ухвалою суду від 17 листопада 2022 року, а справа призначена до судового розгляду (а.с.63).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Досліджуючи факти та питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що

згідно з постановою державного нотаріуса Другої Жмеринської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2022 року, позивачці ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розташовану на території Браїлівської селищної ради після смерті ОСОБА_3 , оскільки вказана ділянка рахується за ОСОБА_3 , а згідно зі свідоцтвом про смерть, спадкодавицею є ОСОБА_3 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 рік в смт Браїлів Жмеринського району Вінницької області (а.с.16).

Згідно з копією свідоцтва про народження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю, якої є ОСОБА_3 (а.с. 17).

Згідно з копією свідоцтва про народження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю, якої є ОСОБА_3 (а.с. 18).

Згідно з копією свідоцтва про одруження, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 одружились 2 жовтня 2004 року, після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.19).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.21).

Згідно з копією свідоцтва про одруження, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 одружились 5 квітня 2002 року, після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 » (а.с.20).

Відповідно до довідки виконкому Жмеринської міської ради від 9 вересня 2022 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті разом з нею постійно проживала та була зареєстрована її дочка ОСОБА_12 (а.с. 22).

Відповідно до інформації відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , закріплена земельна ділянка № НОМЕР_1 , загальною площею 3,6456 га (рілля), на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.23).

Згідно з розпорядженням Жмеринської РДА від 10 червня 2011 року № 277 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних ділянок для ведення господарств на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад для складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств громадянам Браїлівської селищної та Людавської сільської рад», та Списку померлих власників земельних часток (паїв), спадкоємцям яких будуть передаватися у власність земельні ділянки на території Браїлівської селищної ради та видаватися державні акти після оформлення спадщини, за ОСОБА_3 рахується земельна частка (пай): рілля - ділянка № НОМЕР_1 , площею 3,6456 га на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району (а.с.26-28).

Відповідно до відповідей на звернення позивачів від 20 квітня 2022 року № 01-58/690 та № 01-58/691, Жмеринська районна військова адміністрація Вінницької області повідомила, що не має можливості внести зміни в додаток до розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 10 червня 2011 року № 277. Розпорядження та додатки до нього були видані на підставі протоколу розподілу земельних часток (паїв) по Браїлівській селищній раді та по Людавській сільській раді (СВАТ «Браїлівське») Жмеринського району Вінницької області від 18 квітня 2011 року. Копія протоколу від 18 квітня 2011 року зберігається в державному архіві відділу № 4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в ньому зазначено ПІБ як « ОСОБА_3 » (а.с.24, 25).

Згідно з копією трудової книжки, виданої 16 липня 1965 року, 1 квітня 1993 року ОСОБА_3 прийнята робітницею Козачіського відділку Браїлівського цукрокомбіната, 26 вересня 1996 року Браїлівський бурякорадгосп перейменовано в СВАТ «Браїлівське», 12. серпня 1999 року звільнена в зв`язку з виходом на пенсію відповідно до статті 38 КЗпП України (а.с.29-31).

Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , позивачі є спадкоємцями належного їй майна (а.с.42-49).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений представником позивача, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 319 цього ж Кодексу визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом установлено, що факт, про встановлення якого просять позивачі, має юридичне значення, від встановлення факту залежить виникнення особистих майнових прав позивачів, а метою встановлення факту, що має юридичне значення, є можливість реалізувати своє право на спадщину.

У даному випадку нотаріус не оспорює право позивачів на спадщину, мова йде за усунення розбіжностей у документах, необхідних для видачі такого свідоцтва. За таких обставин спір про право відсутній, і позивачі не позбавлений права на звернення у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримання відповідного нотаріального свідоцтва після набрання рішенням про встановлення юридичного факту законної сили.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином позивачі як діти ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої третьої та п`ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Що стосується зазначеного у відзиві питання невчасного звернення позивачем до суду, слід зазначити, що ЦК УРСР 1963 року, як і Цивільний кодекс України не обмежують строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Тому позивачі, прийнявши спадщину після смерті своєї матері, вступивши в фактичне володіння та розпорядження майном померлої, не були обмежені в часі для оформлення її спадкових прав, а тому судом не встановлено підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки такий позивачами строк пропущено не було.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Як зазначено представником позивача ОСОБА_13 матеріально-правовою вимогою даного позову є визнання за позивачами права на земельну ділянку в порядку спадкування, а не права власності, оскільки спадкодавець за життя не набув такого права, так як померла до винесення розпорядження Жмеринської РДА від 10 червня 2011 року № 277 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних ділянок для ведення господарств на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад для складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств громадянам Браїлівської селищної та Людавської сільської рад», та включення його до Списку померлих власників земельних часток (паїв), спадкоємцям яких будуть передаватися у власність земельні ділянки на території Браїлівської селищної ради та видаватися державні акти після оформлення спадщини.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі статтею 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно зі статтею 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Отже, лише у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Оскільки в даному випадку спадкодавець не розпочинав за життя процедури приватизації земельної ділянки, то суд не бере до уваги зазначені у відзиві представником відповідача заперечення щодо позову.

Висновки суду

Таким чином суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивачів посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом; оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; керуючись принципами розумності, справедливості, виваженості та добросовісності, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ухвалює рішення про задоволення позову, яке відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України щодо справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Керуючись статтями 263, 264, 265, 268 ЦПК України, на підставі статей 1216- 1218, 1269 ЦК України, статей 22, 25, 116 ЗК України, суд

у х в а л и в :

Позов адвоката Полігаса Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Жмеринської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Встановити факт, що розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації № 277 від 10 червня 2011 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад для складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств громадянам Браїлівської селищної та Людавської сільської рад», та додатку № 5 до вказаного розпорядження в частині земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею - 3,6456 га (рілля), що розташована на території Браїлівської селищної ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Браїлів Жмеринського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки (пай) № НОМЕР_1 , загальною площею 3.6456 га, що знаходиться на території Браїлівського старостинського округу Жмеринської міської територіальної громади Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки (пай) № НОМЕР_1 , загальною площею 3.6456 га, що знаходиться на території Браїлівського старостинського округу Жмеринської міської територіальної громади Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його винесення до Вінницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Учасники розгляду справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Полігас Володимир Миколайович, який діє на підставі ордеру серії АВ № 1042676 від 14 жовтня 2022 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 752 від 6 червня 2012 року.

Відповідач: Жмеринська міська рада Вінницької області, код ЄДРПОУ 03084233, місцезнаходження вул. Центральна,4, м. Жмеринка Вінницької області;

Третя особа: Жмеринська районна державна адміністрація, , місцезнаходження вул. Б.Хмельницького, 14, м. Жмеринка Вінницької області.

Головуючий суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ