Номер провадження: 22-ц/813/181/22
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Комлевої О.С., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Дерезюк В. В.

розглянула у судовому засідання м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2021 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснення судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст заявлених вимог

19.11.2020 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

21.12.2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси вищевказану позовну заяву було залишено без розгляду.

11.01.2021 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації відповідачу витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 3000 грн.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року виправлено описку в тексті ухвали Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2021 року про стягнення заборгованості, вказавши правильно, що представником відповідача подано заяву про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснення судових витрат та відмовлено в заяві про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснення судових витрат.

11.01.2021 року представник відповідача- адвокат Павлишин Ю.М. звернувся до суду з заявою про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи , внаслідок необґрунтованих дій відповідача згідно п.5 ст.142 ЦПК України.

Районний суд виходив з того, що суду не надано і судом не здобуто доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача чи її представником процесуальними правами, або що спір виник внаслідок необґрунтованих дій сторони позивача, відповідно до ч.ч.5,6 ст.142 ЦПК України.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду від 18.01.2021 року про залишення без задоволення заяви про компенсацію судових витрат та прийняти нове рішення , яким стягнути з КП «Теплоплстачання м. Одеси» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн з урахуванням складання апеляційної скарги на котру витрачено 4 години в розмірі 3600 грн.

Виправити помилку в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 року про « відмову від позову», яка по суті є ухвалою про закриття провадження у справі згідно до ст.269 ЦПК України.

Надав до суду договір правничої допомоги від 12.12.2020 року, уточнений розрахунок суми судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги та квитанції від 08.01.2021 року про сплату відповідачем 3000 грн.

При цьому зазначав, що характер правової допомоги полягав у вивченні та правовому аналізі матеріалів справи- 300 грн; попередньої консультації щодо характеру спірних павовідносин-300 грн; вивчення судової практики та роз`яснень ВС,ВСУ,ВССУ (- 2 години- 600 грн; підготовки правової позиції 3 години - 18000 грн; складання процесуальних документів 3 години - 1800 грн; складання заяви про застосування строків позовної давності - 1 година - 600 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що позивач необґрунтовано та безпідставно зловживаючи своїми правами витрачав процесуальний час, а відповідач змушений нести витрати на правничу допомогу для захисту своїх прав, що підтверджує недобросовісну поведінку позивача та спричинення понесених витрат відповідачкою.

Розмір витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом заявленого позову підлягає поверненню, а тому ухвала Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2021 року про залишення без задоволення заяви є відмовою в ухваленні додаткового рішення, котре є несправедливим, котра програла процес.

При цьому посилається на судову практику Європейського Суду з прав людини «East/West Alliance Limited проти України» де в абзаці 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат , лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими а їх розмір обґрунтований.

Зазначає, що позивач не заперечував співмірність судових витрат на правничу допомогу та підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Теплопостачання міста Одеси» просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2021 року ,без змін як таку, що винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного

Відповідно до положень статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI ) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою однією стороною (адвокат , адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати іншим вид правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідність для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VІпредставництво - вид адвокатської діяльності, що передбачає забезпечення реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. , прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповіді у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультації та роз`яснення діяльності з правових питань, правового супроводу клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта ,статті 1 Закону N 5076-VI ).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката для здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення повертаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленому розмірі гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні характеристики. Гонорар має бути розумним та отримати витрачений адвокатський час ( стаття 30 Закону N 5076-VI ).

Розмір гонорару залишається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід змінити при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідач у суді першої інстанції в порядку частини першої статті 137 ЦПК України подав до суду договір правничої допомоги від 12.12.2020 року, уточнений розрахунок суми судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги та квитанції від 08.01.2021 року про сплату відповідачем 3000 грн.

При цьому зазначав, що характер правової допомоги полягав у вивченні та правовому аналізі матеріалів справи- 300 грн; попередньої консультації щодо характеру спірних павовідносин-300 грн; вивчення судової практики та роз`яснень ВС,ВСУ,ВССУ (- 2 години- 600 грн; підготовки правової позиції 3 години - 18000 грн; складання процесуальних документів 3 години - 1800 грн; складання заяви про застосування строків позовної давності - 1 година - 600 грн.

За частиною першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті матеріали, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі скасованою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавенц проти Латвії" (Лавенц проти Латвії) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, видалених що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, застосування яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становили розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, з огляду на конкретні ресурси справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) достатньо, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо це буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконання адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатських послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни виклику, значення справи для сторінки, в тому числі чи міг би результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справу публічного інтересу; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, яка призвела до залучення розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне підтвердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення подання позовних інших вимог; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на яку такі дії вчинялися.

Тобто в загальних нормах процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням відповідальності та значення справи за сторінку.

Матеріалами справи встановлено що 19.11.2020 року КП « Теплопостачання міста Одеси» подав до суду позовну заяву в котрій просив суд стягнути заборгованість за теплову енергію в розмірі 13743,97 грн за період з листопада 2006 року по травень 2020 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2020 року відкрито провадження по справі.

17.12.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павлишин Ю.М. подав заяву в котрій просив суд застосувати строк позовної давності з відповідними розрахунками та відзив на позовну заяву на 6 аркушах з додатками та ксерокопії квитанцій 2017 року про оплату за спожиту теплову енергію ( а.с.25-48)

21.12.2020 року представник позивача- ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду, яка задоволена 21.12.2020 року.

11.01.2021 року адвокат Павлишин Ю.М. діючи в інтересах ОСОБА_1 просив суд поновити строк на подання заяви про компенсацію понесених судових витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача 3000 грн. Одночасно просив врахувати складання апеляційної скарги,що становить 3600 грн

Порядок розподілу судових витрат у разі залишення позову без розгляду регламентовано саме ст. 142 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Таким чином, законодавцем у ст. 142 ЦПК України чітко визначено порядок вирішення питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду. Отже, відповідно до ст. 142 ЦПК України питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду вирішується, по-перше, на підставі відповідної заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, по-друге, за обов`язкової наявності необґрунтованих дій позивача. Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача. Разом з цим в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача. Разом з тим, перелік дій сторони, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, наведений у ст.44 ЦПК України, до яких невиконання ухвали суду про забезпечення судових витрат не віднесена.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, згідно з ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Між тим встановлено, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року про залишення позову без розгляду ухвалена у відсутності відповідача та матеріали справи не містять доказів отримання ним такої ухвали.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 цього ж кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 р. у справі № 910/22695/13.

Цивільним процесуальним кодексом України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Схожий за змістом правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. у справі № 910/6298/19.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Враховуючи, що ухвала суду про залишення без розгляду позовної заяви винесена 21.12.2020 року без участі відповідача та матеріали справи не містять доказів її отримання відповідачем, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку для подання заяви від 11.01.2021 року на підтвердження розміру понесених судових витрат з відповідним поновленням такого строку.

Між тим, висновок районного суду, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість є помилковим, оскільки позивач заявив позовні вимоги 17.12.2020 року про стягнення заборгованості за надані послуги з 2006 року, тобто понад 14 років.

Між тим, вивчення судової практики яка оцінена в розмірі 1800 грн не можна розцінювати, як надання правової допомоги тому вона виключається з загальної суми наданих послуг на правову допомогу.

Одночасно судовою колегією враховується арифмитична помилка в розрахунку за складання апеляційної скарги, що становит 600 х 4 =2400 грн, а не 3600, та як в апеляційній скарзі зазначено 4 години витраченого часу, а не 6, як зазначено в розрахунку.

Апеляційний суд, відповідно до ст. 376 ЦПК України, встановивши, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, скасовує судове рішення суду першої інстанції.

Таким чином, перевіривши доводи сторін, ухвала підлягає скасуванню, заява частковому задоволенню, оскільки висновки суду не відповідають, викладеним у ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2021 року, скасувати та прийняти постанову.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Юрія Миколайовича про постановлення додаткового рішення задовольнити частково. задовольнити частково.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Павлишину Юрію Миколайовичу строк на подання заяви про постановлення додаткового рішення

Стягнути з КП «Теплопостачання м. Одеси»() на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн( три тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді О.С. Комлева

Т.В. Цюра