№ 207/2488/22
№ 2-др/207/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ДОДАТКОВЕ

22 листопада 2022 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидорчука Івана Сергійовича про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

31 жовтня 2022 року представника позивача ОСОБА_1 адвокат Сидорчук Іван Сергійович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 16900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.

В обгрунтування поданої заяви зазначив, що 27 жовтня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська задовольнив позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії. При розгляді вказаної справи позивачем були понесені судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 16900 грн. 00 коп (13000,00 грн. сума за договором № 16 від 14.09.2022 року та гонорар успіху відповідно до п. 2.3.3. договору № 16 від 14.09.2022 року 3900,00 грн.), заяву про детальний опис яких було подано адвокатом 31.10.2022 року. В зв`язку із цим просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, її представник ОСОБА_2 надав суду заяву в якій просив розгляд справи з питання ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання в частині розподілу судових витрат провести за його відсутністю та за відсутністю його довірителя. Заяву просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи з питання ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу провести за його відсутністю, в запереченнях проти задоволення заяви зазначив, що при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Заява про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат містить вимоги про задоволення гонорару успіху відповідно до п. 2.3.3 Договору № 16 від 14.09.2022 року. Проте, оскільки рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в справі № 207/2488/22 від 27.10.2022 року не набрало законної сили, а учасники справи мають час для йог оскарження, вимоги про задоволення гонорару є передчасними.

Також, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати віртість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Наданий до заяви про ухвалення додаткового рішеня в частині вирішення питання розподілу судових витрат акт надання правової допомоги не відображає вартості часу за певний вид послуг.

Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу обсяг послуг, наданих адвокатом, а також подані ним документи, АТ «Дніпровська ТЕЦ» вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виканоної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Просить в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат відмовити.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Встановлено, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання розподілу судових витрат в частині витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом.

Згідно ч. 3 ст.141ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд звертає увагу, що представник відповідача клопотав перед судом про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати судових витрат в розмірі 16900 гривень 00 коп. представником позивача надано: договір № 16 про надання правової допомоги від 14.09.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Сидорчуком Іваном Сергійовичем, акт про надання правової допомоги від 27.10.2022 року, рахунок від 27.10.2022 року № 27/10; квитанція до прибуткового касового ордера № 1 від 27.10.2022 року про оплату за надання правової допомоги відповідно до договору 16 від 14.09.2022 на суму 16900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп.

Враховуючи фактичні обставини справи та надані докази, суд дійшов висновку, що витрати на надання правничої допомоги в розмірі 16900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп. слід зменшити з огляду на таке обґрунтування.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Станом на час винесення судового рішення, справи щодо захисту прав споживачів, законом віднесені до малозначних справ (стаття 19 ЦПК України, закон № 460-ІХ від 15.10.20). Зміст позову за правовим аналізом та обґрунтуванням не має ознак особливої складності. Згідно з матеріалами справи підготовче судове засідання не призначалось, а судовий розгляд і розгляд справи по суті відбувся протягом двох судових засідань, з яких повноцінних судових засіданнь за участі сторін і їх представників було одне, тому вартість послуг за участь адвоката позивачки в судових засіданнях, в розмірі 16900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп. не підлягає до стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

У ч. 6 ст. 137 ЦПК України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Відповідач у клопотанні про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу зазначав про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу з предметом позовних вимог та складністю справи.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у цивільному процесі, суд враховує заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах (а отже дана справа є легкої категорії), зміст позову за правовим аналізом та обґрунтуванням не має ознак особливої складності. Згідно з матеріалами справи розгляд справи здійснювався в плрядку спрощеного позовного провадження, підготовче судове засідання не призначалось, а судовий розгляд по суті відбувся протягом двох судових засідань, з яких повноцінних судових засіданнь за участі сторін і їх представників було одне, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, і робить висновок про те, що з урахуванням критерію розумності розміру витрат на правову допомогу, виходячи з обставин справи, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 3500,00грн., так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним заявленим позовним вимогам на думку суду.

Таким чином, загальна вартість витрат на правничу допомогу, яка заявлена стороною позивача до стягнення з відповідача підлягає зменшенню, а тому до стягнення слід присудити суму 3500 грн. 00 коп.

На підставі викладеного суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати щодо витрат відповідача на правничу допомогу та стягнути з Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» на користь ОСОБА_1 3500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 133,137,140, 141, 270 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидорчука Івана Сергійовича про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат, задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнути з Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», , знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Юрченко