Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5001/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_4 , яка за життя залишила заповіт на користь позивача. Після її смерті залишилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1,56 га, яка складається з двох земельних ділянок: 0,55 га та 1,01 га, що розташовані на території Матіївської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта серії І-ЗК № 035311, виданого головою Виноградівськї районної ради народних депутатів від 10 серпня 2000 року на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 12.07.2000 року № 369. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15.08.2019 за позивачем встановлено право власності на спадковий будинок (справа № 299/2148/19). Позивачу тепер стало відомо про існування іншого спадкового майна земельної ділянки і на запит адвоката з відділу Держгеокадастру у Виноградівському районі отримано копію державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Позивач прийняв спадщину на підставі ст. 1268 ЦК України, однак оформити спадщину не може через відсутність оригінала правовстановлюючого документа. Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої, дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Інших спадкоємців немає. У зв`язку з наведеним позивач в судовому порядку просить визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяви, згідно яких вимоги позивача визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.07.2005.

Останнє місце проживання спадкодавця було: АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою, виданою Матіївською сільською радою 15.07.2005 за № 200.

За життя спадкодавець залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Матіївської сільської ради Виноградівського району 06.07.2005 року за реєстровим номером 51, за яким зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належати буде на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своєму онуку, позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Осіб, які б мали право на обов?язкову частку, незалежно від змісту заповіту немає.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є її дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відповідачі по справі, а також дочка спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, що стверджується заявами відповідачів, поданими до суду.

Після смерті спадкодавця залишилася спадщина:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 1,56 га, яка складається з двох земельних ділянок: 0,55 га та 1,01 га, що розташовані на території Матіївської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта серії І-ЗК № 035311, виданого головою Виноградівськї районної ради народних депутатів від 10 серпня 2000 року на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 12.07.2000 року № 369.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15.08.2019 за позивачем встановлено право власності на спадковий будинок (справа № 299/2148/19).

Поза увагою спадкоємця залишилася вказана вище земельна ділянка, про існування якої позивач дізнався цього року.

Суд констатує, що позивач після смерті спадкодавця спадщину прийняв згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки спадкодавець проживала по місцю проживання позивача, що підтверджується довідкою, виданою Матіївською сільською радою 15.07.2005 за № 200.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку у липні 2022 позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак листом державного нотаріуса за вих. № 378/01-16 від 05.07.2022 йому було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 немає можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Також позивачу рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду для встановлення права власності на спадкове майно.

Оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки втрачено.

У позивача наявна тільки копія державного акта на право приватної власності на землю. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222- 1225, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку площею 1,56 га, яка складається з двох земельних ділянок : 0,55 га та 1,01 га, розташовані на території Матіївської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта серії І-ЗК № 035311, виданого головою Виноградівськї районної ради народних депутатів від 10 серпня 2000 року на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 12.07.2000 року № 369.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.11.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко