ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/269/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Сович Н.А.

та сторін представниці Підгороднянської сільської ради - Микитюк І.С., представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Трач В.І., представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області - Оленяка В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу №607/10437/20 за апеляційною скаргою Підгороднянської сільської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2021 року, ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст рішення суду складено 18 жовтня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Драганівка», Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до відповідачів СГ ТзОВ «Драганівка», Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самосійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтували тим, що право власності на будівлю гаражів у розмірі 89/100 частки у ОСОБА_1 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, після успадкування від ОСОБА_5 , яка набула її у власність на підставі акту приймання передачі нерухомого майна № 3 від 19.12.2018, видавник СГ ТзОВ «Драганівка» та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ТР № 017756 від 30.11.2018.

Водночас право власності на будівлю гаражів у розмірі 11/100 частки у ОСОБА_2 виникло на підставі: акту приймання передачі нерухомого майна № 3 від 19.12.2018, видавник СГ ТзОВ «Драганівка»; протоколу № 3/12 від 19.12.2018, рішення Драганівської сільської ради №7 від 27.01.2015; свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ТР № 01776 від 27.09.2018.

Також зазначили, що земельна ділянка, на якій знаходяться будівлі позивачів, належала на праві колективної власності колгоспу «Драганівський». Згідно з державним актом на право колективної власності на землю серії ТР № 0086 від 16.09.1995, колгоспу передано у колективну власність 1557,9 га землі.

На підставі рішення зборів уповноважених членів колгоспу «Драганівський» від 18.02.1997, протокол №1, колгосп «Драганівський» було реорганізовано на СГ ТОВ «Драганівка», до якого перейшло право власності на майно, в тому числі земля, що належала колгоспу «Драганівський».

Відповідно до розрахунків потреби площі земельної ділянки для обслуговування будівлі гаражів, виконаних ТОВ «Галичинапроект», а також архітектором ОСОБА_6 , потреба площі земельної ділянки - 0,5066 га.

Однак, станом на цей час, відповідачі не переоформили права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будівлі гаражів, у зв`язку з перебуванням СГ ТОВ «Драганівка» в процесі припинення.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивачі просять визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,5066 га, для обслуговування будівлі гаражів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 у розмірі 89/100 частки та за ОСОБА_2 у розмірі 11/100 частки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Драганівка», Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну ділянку.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,5066 га у розмірі 89/100 частки, для обслуговування гаражів, загальною площею 589,9 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,5066 га у розмірі 11/100 частки, для обслуговування гаражів, загальною площею 589,9 кв. м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представниця Підгороднянської сільської ради Микитюк І.С. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11.10.2021 р. у справі №607/10437/20, прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, таким, що підлягає скасуванню оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивачі не довели порушення їхніх прав, а захисту підлягають тільки порушені права.

Судом не враховано, що до позивачів земельна ділянка може перейти лише після формування її як об`єкта цивільних прав та присвоєння кадастрового номера і що позивачі мають право на звернення до повноважного органу в порядку ст.122 Земельного кодексу України і лише на ту частину на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомого майна та яка необхідна для його обслуговування.

Механізм отримання земельних ділянок на підставі рішень органів місцевого самоврядування чітко прописано як в Земельному кодексі України так і в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема через звернення фізичних чи юридичних осіб, отримання дозволу на відведення земельної ділянки за проектом землеустрою, за яким ділянка буде сформована як об`єкт цивільних прав з визначенням площі, конфігурації, присвоєнням кадастрового номера, внесенням відомостей до Державного земельного кадастру та реєстрації права власності.

При цьому судом, за наведеного вище не міг братися до уваги як допустимий доказ для визначення площі та конфігурації спірної земельної ділянки розрахунок потреби площі земельної ділянки для обслуговування будівлі гаражів розроблений ТОВ «ГАЛИЧИНАПРОЕКТ», який не може підміняти присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, як единого належного ідентифікатора земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважають, що дана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

В обґрунтування доводів відзиву посилаються на те, що відповідно до рішення зборів уповноважених членів колгоспу «Драганівський» від 18 лютого 1997 року, протокол №1.колгосп «Драганівський» було реорганізовано в СТзОВ «Драганівка» до якою перейшло право власності на майно та земельну ділянку, яка не підлягала паюванню. Тобто, земельна ділянка на якій розташоване майно Позивачів ще раніше набула ознак об`єкта права власності, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю від 16.09.1995 року.

Вказує, що в силу чинних на той час вимог законодавства яке не вимагало здійснення таких дій як внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру, земельній ділянці, що не підлягала паюванню не було присвоєно кадастровий номер та передбачених відомостей про її формування до Державного земельною кадастру внесено не було. Однак, в силу положень чинного на той час законодавства вона була сформована в установленому законом порядку та щодо неї було зареєстроване на той час речове право колективної власності . Суд підставно визнав за ними право власності на земельну ділянку для обслуговування гаражів , які належать їм на праві власності керуючись ст 120 ЗК України. Вважають рішення суду законним і обгрунтованим.

В судовому засіданні представник Підгороднянської сільської ради апеляційну скаргу підтримав з мотивів викладеній в ній.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області - Оленяк В.Я. вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, просить її задовольнити.

Представники позивачів апеляційну скаргу заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явились хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін по справі, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі рішення зборів уповноважених членів колгоспу "Драганівський" від 18 лютого 1997 року, протокол №1, колгосп "Драганівський" було реорганізовано в СТзОВ «Драганівка».

Згідно з витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Драганівка» з 20.10.2015 перебуває в процесі припинення. Голова комісії з припинення або ліквідатор ОСОБА_7 ..

Рішенням господарського суду Тернопільської області №921/763/19 від 01.06.2020, визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка" оформлених протоколом № 2/11 зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка" від 18 листопада 2018 року, з питання третього порядку денного "Про зміну голови комісії з припинення (ліквідатора) Товариства", а саме: " 3. Звільнити ОСОБА_9 від виконання обов`язків голови комісії з припинення (ліквідатора) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка" та призначити ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) головою комісії з припинення (ліквідатором) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка" (ідентифікаційний код 03782500), членами комісії призначити: ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , місце проживання: 47721, с. Драганівка, Тернопільський район, Тернопільська область), ОСОБА_11 (реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_3 , місце проживання: 47721, с. Почапинці, Тернопільський район, Тернопільська область)". Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 28.11.2018 №5002847 "Зміна складу комісії з припинення/виділу", вчинену державним реєстратором Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області Рожком Романом Костянтиновичем.

ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було виділено в рахунок майнового паю групі учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Драганівка» гаражі, загальною площею 589,9 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до акту приймання - передачі нерухомого майна № 3, виданий 19.12.2018, видавник Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Драганівка»; протокол № 3/12, виданий 19.12.2018, видавник Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Драганівка»; рішення Драганівської сільської ради №7 від 27.01.2015; свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія та номер: ТР № 01776 виданий 27.09.2018, видавник Драганівська сільська рада та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія та номер: ТР № 01756 виданий 30.11.2018, видавник Драганівська сільська рада.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її спадкоємцем є її донька ОСОБА_1 .

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №209170573 від 15.05.2020, за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності, в розмірі 89/100 частки, на гаражів, загальною площею 589,9 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 652, виданого 15.05.2020, видавник: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Волинська Л.В.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №157225933 від 22.02.2019, за ОСОБА_2 зареєстровано право спільної часткової власності, в розмірі 11/100 частки, на гаражів, загальною площею 589,9 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі: акту приймання передачі нерухомого майна № 3, виданий 19.12.2018, видавник Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Драганівка»; протокол № 3/12, виданий 19.12.2018, видавник Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Драганівка»; рішення Драганівської сільської ради №7 від 27.01.2015; свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія та номер: ТР № 01776 виданий 27.09.2018, видавник Драганівська сільська рада.

Згідно з державного акту на право колективної власності на землю серії ТР №0086 від 16.09.1995 року, виданого на підставі рішення Підгороднянської та Драганівської сільських рад народних депутатів від 31.08.1995 р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №47, колгоспу "Драганівський" Підгороднянською та Драганівською сільськими радами народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області передано у колективну власність 1557,9 гектарів землі, для ведення господарства.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно технічної експертизи №733/21-22 від 26.07.2021, згідно наданих на дослідження матеріалів, та за результатами складання схем, експерт приходить до висновку, що земельна ділянка, загальною площею 0,5066 га, яка згідно матеріалів розрахунку потреби площі земельної ділянки необхідна для обслуговування будівлі гаражів, загальною площею 589,9 кв.м. за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на землях Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Драганівка» згідно державного акту на право колективної власності на землю серія ТР №0089 від 16.09.1995.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачі з моменту набуття права власності на гаражі, загальною площею 589,9 кв. м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , , які належали колгоспу «Драганівський», до них як до нових власників цього нерухомого майна, із урахуванням положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, переходить право власності на земельну ділянку, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Драганівський» і на якій розташовані гаражі а тому їх право підлягає захисту шляхом визнання за позивачами права власності на земельну ділянку для обслуговування гаражів у розмірах визначених відповідно до висновку земельно технічної експертизи №733/21-22 від 26.07.2021.

Однак з таким висновком колегія суддів не погоджується.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною першою статті 120 ЗКУкраїни (в редакції на момент набуття позивачами права власності на гаражі) передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно матеріалів справи гаражі, загальною площею 589,9 кв. м., що належать на праві власності позивачам розташовані на земельній ділянці яка перебувала у колективній власності колгоспу «Драганівський» ,що підтвержується державним актом на право колективної власності на землю колгоспу «Драганівський» серії ТР №0086 від 16.09.1995 року . Землю у розмірі 1557,9 гектарів землі передано у колективну власність для ведення господарства.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Враховуючи вищенаведене спірна ділянка яка перебувала у колективній власності колгоспу «Драганівський» згідно державного акту на право колективної власності на землю колгоспу «Драганівський» серії ТР №0086 від 16.09.1995 року площею 1557,9 гектарів для ведення господарства паюванню не підлягала.

Згідно матеріалів справи на підставі рішення зборів уповноважених членів колгоспу "Драганівський" від 18 лютого 1997 року, протокол №1, колгосп "Драганівський" було реорганізовано в СТзОВ «Драганівка» .

Відомості про спірну земельну ділянку згідно державного акту на право колективної власності на землю колгоспу «Драганівський» серії ТР №0086 від 16.09.1995 року площею 1557,9 гектарів для ведення господарства у Державному земельному кадастрі відсутні.

СГ ТзОВ «Драганівка» зверталося із заявами від 23.10.2019 та від 12.11.2019 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру до відділу у Тернопільському районі міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, однак рішенням №РВ-019 від 31.10.2019 та №РВ-019 від 19.11.2019 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин на підставі Закону України «Про Державний земельний кадастр»

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Згідно до частини другої статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Згідно чинного законодавства земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Таким чином станом на день вирішення спору спірна земельна ділянка фактично не є сформована як об`єкт цивільних прав та їй не присвоєно окремий кадастровий номер, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення вимог .

Крім того суд визнав за позивачами право власності на спірні земельні ділянки для обслуговування гаражів в той час як цільове призначення земельної ділянки площею 1557,9 гектарів згідно державного акту на право колективної власності на землю колгоспу «Драганівський» серії ТР №0086 від 16.09.1995 року зазначено для ведення господарства ,що суперечить частині першій статті 120 ЗКУкраїни (в редакції на момент набуття позивачами права власності на гаражі) згідно якої до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Слід зазначити ,що гараж який належить на праві власності позивачам розташований на земельній ділянці загальною площею 1557,9 гектарів на якій розташовані і інші споруди і окремо земельна ділянка для будівництва та обслуговування як окремого об`єкта нерухомого майна не виділялась . Земельна ділянка на якій розташований гараж є частиною земельної ділянки від площі 1557,9 гектарів яка не має кадастрового номеру.

Ст.14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено механізм використання земельних ділянок колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, що не припинені як юридичні особи, особливості розпорядження землями та використання земель, які залишились у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)

ч.7 Ст.14-1 вказаного Закону визначено, що землі під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна, які залишились у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності територіальної громади на території якої вони розташовані. У разі, якщо такі земельні ділянки не були сформовані, як об`єкти цивільних прав, їх формування може здійснюватись за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, визначення меж земельних ділянок здійснюється з урахуванням будівельних норм, держа в 11 и х стандартів та норм (ч.9 ст.14-1).

Враховуючи вищенаведене позивачі не позбавлені права на звернення до компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність або користування згідно ст 122 ЗК України.

Законом України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин'' від 21.04.2021 року №1423/9 розділі X "Перехідні положення": доповнено п 24 згідно якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачі не у повній мірі обґрунтували свої позовні вимоги, не надали належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, судом першої інстанції не враховано, що спірна земельна ділянка фактично не є сформована як об`єкт цивільних прав, їй не присвоєно окремий кадастровий номер, позивачі не реалізували свого права на отримання земельної ділянки у власність або користування у порядку визначеного ЗК України, що привело до помилкового рішення про задоволення вимог.

З врахуванням наведеного рішення суду підлягає до скасування з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Підгороднянської сільської ради задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2021 року скасувати та постановти нове рішення яким в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Драганівка», Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2022 року.

Головуюча: Г.М. Шевчук

Судді: О.З. Костів

О.Я. Міщій