СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23811/21

пр. № 2/759/1284/22

06 липня 2022 року

Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Кравченко А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що є власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA» державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 09.08.2019 року.

Так, 27.07.2021 року приблизно о 19 год. 00 хв. по вулиці Садовій, 48 в місті Києві, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_3 , в порушення п.10.1, п.10.3 Правила дорожнього руху України, при перестроюванні не надав переваги в русі автомобілю марки «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , який рухався по тій смузі у яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Винним у порушення Правил дорожнього руху визнано ОСОБА_2 , стосовно нього складений адміністративний протокол.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 24.09.2021 року у справі №759/17488/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_3 , застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР/7560753 від 06.05.2021 року).

Пунктом 4 договору страхування визначена страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану майну в розмірі 130000,00 грн. Розмір франшизи - 2000 грн.

За результатами розгляду заяви позивача, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила страхове відшкодування в розмірі 19 707,78 грн.

Згідно Звіту про оцінку № 19/08/21 від 10.08.2021 року встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням обмежень та допусків в межах яких відбулася оцінка, без ПДВ складає 87 813, 16 грн., з яких 6534, 43 грн. - величина втраті товарної вартості, а коефіцієнт фізичного зносу приймається рівним «0».

Оскільки розмір заподіяних збитків перевищує сплачену ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позов в якому просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка складає 59 570 грн. 95 коп., а з ОСОБА_2 матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6534,43 грн. та франшизу у розмірі 2000 грн.

Крім того позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 5 000 грн. та з ОСОБА_2 у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою суду від 23.10.2021 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

02.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника ТДВ СК «Альфа-Гарант». Заперечуючи проти позовних вимог вказав наступне, що 28.07.2021 року ОСОБА_1 було подано до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7560753 щодо пошкодженого у ДТП 21.07.2021 року транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 . 03.08.2021 року уповноваженою ТДВ СК «Альфа-Гарант» особою, у присутності позивача, було проведено огляд пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , про що складений протокол огляду транспортного засобу, який було підписано Позивачем без жодних зауважень.

Відповідно до аварійного сертифікату № 96-D/94/1 складеного аварійним комісаром ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, з урахуванням фізичного зносу запчастин (0,47%) дорівнює 26 049,35 грн. з врахуванням 20% ПДВ складає та 21707,79 грн. без урахування ПДВ. Однак, позивачем до суду не було надано рецензування аварійного сертифікату № 96-D/94/1, та вважає, що на момент розгляду справи в суді даній сертифікат є дійсний. Крім того, відповідно до полісу страхування № АР/7560753 франшиза становить 2000,00 грн. Таким чином розмір страхового відшкодування, з вирахуванням франшизи 2 000, становить 19 707,78 грн., що було сплачено відповідачу 30.09.2021 року. Тому просить відмовити у задоволені позовних вимог, а підстави для відшкодування моральної шкоди з страхової компанії відсутні.

29.11.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшов висновок судового експерта №ВЕ-63/2021 від 22.11.2021 року складеного за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , виконаного на замовлення позивача ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 106 ЦПК України та який був попереджений про кримінальну відповідальність.

Ухвалою суду від 06.06.2022 року закрито підготовче провадження із призначенням справи до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити позовні вимоги з викладених підстав в позові та наданих доказів.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27.07.2021 року приблизно о 19 год. 00 хв. по вулиці Садовій, 48 в місті Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 24.09.2021 року у справі №759/17488/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.9).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП є підтвердженою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП власника транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_3 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно із полісом № АР/7560753 від 06.05.2021 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 130 000 грн., розмір франшизи 2 000 грн. (а.с.11).

Як вбачається із матеріалів справи, 28.07.2021 року ОСОБА_1 подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про страхове відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7560753 (а.с.12-14).

03.08.2021 року уповноваженим ТДВ СК «Альфа-Гарант» аварійним комісаром, у присутності позивача, було проведено огляд пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , про що складений протокол огляду транспортного засобу від 03.08.2021 року, який було підписано аварійним комісаром, а позивач відмовився від підпису (а.с.61).

Відповідно до аварійного сертифікату № 96-D/94/1 складеного 15.09.2021 року аварійним комісаром ОСОБА_3 , залученим ТДВ СК«Альфа-Гарант» вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, з урахуванням фізичного зносу запчастин (0,47%) дорівнює 26 049,35 грн. з врахуванням 20% ПДВ складає та 21707,79 грн. без урахування ПДВ (а.с.62-63).

Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило на користь позивача страхове відшкодування, з вирахуванням франшизи, у розмірі 19 707 грн. 78 коп.

Позивач не погоджується з даною сумою страхового відшкодування, вважає її заниженою. Вказує, що вартість повного відшкодування значно перевищує сплачену відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на звіт № 19/08/21 складений 10.08.2021 року ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП складає 87 813 грн. 16 коп. без ПДВ (а.с.16-33).

Однак, наданий позивачем звіт № 19/08/21 складений 10.08.2021 року ФОП ОСОБА_4 , не може бути взятий судом до уваги, оскільки даний звіт складений суб`єктом оціночної діяльності, який не був попереджений про кримінальну відповідальність.

Позивачем було подано до суду 29.11.2021 року висновок судової автотоварознавчої експертизу, за наслідками проведення якої встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу завданих пошкоджень автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП без ПДВ, склала 81 311,45 грн., а розмір матеріального збитку (тобто з урахуванням зносу) склала 87 924,82 грн. (а.с.76-92).

Статтями 77, 78, 79 ЦПК України визначено поняття належних, допустимих та достовірних доказів.

Таким чином, висновок експерта № ВЕ-63/2021 від 22.11.2021 року складений на замовлення позивача та наданий на підтвердження розміру матеріального збитку прийнятий судом та є належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з висновком експертного дослідження № ВЕ-63/2021 від 22.11.2021 року складеного судовим експертом ОСОБА_4 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» державний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу автомобіля на момент пошкодження становить 87 924,82 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 81 311,45 грн.

Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант, уклавши з ОСОБА_2 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну становить 130000,00 грн.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила страхову виплату в сумі 19 707,78 грн.

Таким чином, належним доказам судом визнано суму відповідно до висновку експертного дослідження № ВЕ-63/2021 від 22.11.2021 року та яка підлягає задоволенню але відповідно до положення ст. 13 ЦПК України суд вважає за можливе задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ЦПК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, а суд позбавлений можливості зробити це самостійною.

За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення зі страхової компанії на користь позивача недоплачене страхове відшкодування в розмірі 59 570, 95 грн..

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У відповідності до п. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, викладений у справі № 6-691цс15 про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП перевищує розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню вартість втрати товарної вартості у розмірі 6 534,43 грн. та франшизу у розмірі 2000 грн.

Стосовно стягнення з відповідачів завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.

Наданими суду документами позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 10 000 грн.

Дана сума є дещо завищеною. Тому з урахуванням викладених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача та визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснити пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 15,22-23, 988,1166-1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», керуючись ст.ст. 3-7, 9-13, 141,178, 258-259,263-265,279ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) недоплачене страхове відшкодування в розмірі 59 570 грн. 95 коп. (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят гривень дев`яносто п`ять копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8534 грн. 43 коп. (вісім тисяч п`ятсот тридцять чотири гривень сорок три копійки), із яких: 6534,43 грн. вартість втрати товарної вартості; 2000,00 грн. розмір франшизи.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» () користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму в розмірі 5218 (п`ять тисяч шістсот двадцять одна гривня) грн. 08 коп. за послуги спеціаліста автотоварознавця (експерта).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» () користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 692 грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Горбенко