Провадження № 2/761/306/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Львів» про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд розірвати Договір кредиту № 36789/08/2017 від 04.07.2017, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ АКБ «Львів», стягнути з ПАТ АКБ «Львів» шкоду у розмірі 1643,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в кінці червня 2017 року позивачу запропонували відновити балкон. ОСОБА_2 (виконавець) зателефонував та прийшов зняти мірки з балкону, а також запропонував взяти кредит у відповідача за програмою «Енергозбереження». 03.07.2017 було переведено ОСОБА_2 на його рахунок кошти у розмірі 19726,00 грн., який обіцяв встановити балкон до 21.08.2017. Також в банку позивач оплатив кілька квитанцій на загальну суму 1643.00 грн. Між тим, позивач досі не отримали балкону французьких ПВХ WDS, передбачений договором №100975 від 06.07.2017 та кредитним договором № 36789/08/2017 від 04.07.2017. 29.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського управління поліції м. Києва по факту вчинення шахрайства.

Кредит надано за Програмою енергозбереження для населення Львівщини на 2017-2020 роки та/або іншими Програмами енергозбереження в залежності від місця встановлення об`єкта кредитування. Незрозуміло, яким чином дані програми відносяться до позивача, мешканця міста Києва. Крім того, дана інформація під позначкою 1 надрукована дрібним шрифтом, в нижній частині сторінки, тому ОСОБА_1 не зміг її прочитати при підписанні договору.

Умовою надання кредиту (пункт 1.3 Кредитного договору) є надання Позичальником підтвердження про внесення власних коштів у сумі 8454, 00 грн. Тому банк не мав права переводити кошти до того моменту, поки позивачем не буде внесено власні кошти у сумі 8454,00 грн., а з продавцем ОСОБА_2 , була домовленість що дані кошти позивач надасть безпосередньо під час поставки товару, а саме балконних вікон.

Також по пункту 3.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 17,99% процентів річних, а в пункті 3.4 - реальна річна ставка становить 36,02 % відсотків. При укладенні договору домовленість була щодо 17,99 процентів річних, звідки взялась реальна річна ставка становить 36,02 % відсотків позивачу не відомо.

Позивач поніс втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, заподіяних незаконними діями відповідача. Позивач зазнав моральних переживань у зв`язку з порушенням його прав як споживача, оскільки товару досі не отримав, а кошти були переведені без законних підстав та в порушення умов кредитного договору. У зв`язку з моральними переживаннями загострились хронічні захворювання, і позивач змушений був купувати ліки.

З огляду на вказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.08.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та зобов`язано відповідача надати суду докази, а саме: належним чином засвідчену копію кредитної справи, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

23.12.2021 на адресу суду від публічного акціонерного товариства «Львів» надійшли витребувані судом документи та відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на ту обставину, що позивачем кредитні зобов`язання виконані, станом на 30.03.2018 кредит повернуто повністю. Предметом Кредитного Договору було надання Банком ОСОБА_1 кредитних коштів, в порядку та відповідно до умов Кредитного Договору, для споживчих потреб на придбання та встановлення балкону французького ПВХ WDS згідно рахунку фактури №987 від 22.06.2017 (п. 1.2. Кредитного Договору). Предмет Кредитного Договору не містив обов`язку Банку на виготовлення та постачання ОСОБА_1 балкону французький ПВХ WDS. Твердження позивача про те, що йому нібито не відомо, що це за рахунок-фактура №987 від 22.06.2017, оскільки ним укладався договір №М100975 від 06.07.2017 на виготовлення ПВХ конструкцій, спростовується фактичними обставинами справи. Крім того, банк правомірно перерахував кошти отримувачу ФОП ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив.

04.07.2017 між публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «Львів» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №36789/08/2017 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, банк надає позичальникові кредит у сумі 19 726,00 грн. на строк до 03.07.2020 року. Кредит надається для споживчих потреб на придбання та встановлення балкону французьких ПВХ WDS, згідно рахунку-фактури №987 від 22.06.2017 року, заставна вартість 28 180,00 грн. за Програмою енергозбереження для населення Львівщини на 2017-2020 роки та/або іншими Програмами енергозбереження в залежності від місця встановлення об`єкта кредитування 1. Кредит надається для придбання та встановлення балкону французький ПВХ WDS, згідно рахунку-фактури №987 від 22.06.2017 року, заставна вартість 28 180,00 грн. за умови надання Позичальником підтвердження про внесення власних коштів у семі 8454,00 грн. та укладення договорів для забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором та укладення договорів для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором. Видача Банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_1 МФО 325268, код ДРФО НОМЕР_2 , з подальшим перерахуванням коштів на рахунок продавця ФОП ОСОБА_2 р/р НОМЕР_3 МФО 325268 ЄДПОУ НОМЕР_4 а ПАТ КБ Приватбанк.

Під позначкою 1 мається на увазі: місто Львів - по програмі відшкодування частини кредитів, отриманих фізичними особами на впровадження заходів з енергозбереження, реконструкції і модернізації житлових квартир та малоквартирних будинків у м. Львові на 2017-2020 роки («Енергоефективна оселя»); місто Долина Івано-Франківської області по Програмі «Доступне енергозбереження» в місті Долина на 2014-2020 роки: місто Дрогобич - по програмі енергозбереження для населення міста Дрогобича на 2016-2018 роки; місто Новояворівськ - по Програмі відшкодування відсотків за кредитами, отриманими мешканцями та об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків м. Новояворівськ на впровадження енергозберігаючих заходів у 2016-2018 роках.

Вказаний договір підписаний сторонами.

Згідно з ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Останні щодо кредитного договору встановлені ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами кредитного договору виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Як вбачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать підписи обох сторін у договорі. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №987 від 22.06.2017, від ОСОБА_1 ОСОБА_2 прийнято кошти в сумі 8454,00 грн. в якості часткової оплати за балкон ПВХ WDS французький.

04.07.2017 між публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «Львів» та ОСОБА_1 укладено Договір застави №36789/08/2017/S-1 (далі - Договір застави), відповідно до умов якого, для забезпечення виконання зобов`язань згідно Кредитного договору Заставодавець передав Заставодержателю в заставу належне йому на праві власності майно, а саме: балкон французький ПВХ WDS згідно рахунку-фактури №987 від 22.06.2017 - 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартість - 28180,00 грн.

04.07.2017 відповідачем видано кредит на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 МФО 325268, код ДРФО НОМЕР_2 , що підтверджується меморіальним ордером №65818 ВІД 04.07.2017, з подальшим перерахуванням коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 р/р НОМЕР_3 МФО НОМЕР_5 в ПАТ КБ Приватбанк, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 04.07.2018.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №36789/08/2017 від 04.07.2017, станом на 31.03.2018 ОСОБА_1 кредит повернуто повністю, а саме: 13484,14 грн. - сплачено суму заборгованості за кредитом; 195,13 грн. - сплачено суму відсотків по кредиту.

Таким чином, на момент звернення до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 кредитні зобов`язання виконані, договір кредиту №36789/08/2017 від 04.07.2017 є припиненим 31.03.2018 у зв`язку із повним його виконанням позивачем, а відтак відсутні правові підстави для розірвання договору кредиту №36789/08/2017 від 04.07.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ АКБ «Львів».

Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди варто вказати наступне.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В даному випадку, позивачем не доведено неправомірність дій відповідача. Крім того, позивачами не вказано, в чому полягає заподіяна шкода, адже з наданих квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 сплачені кошти на загальну суму 1643,00 грн., з яких 198,00 грн. - внесення готівки на поточний рахунок (квитанція №64194 від 04.07.2017), 1000,00 грн. - погашення заборгованості згідно договору №36789/08/2017 від 04.07.2017 (квитанція №114362 від 07.07.2017), 50,00 грн. - комісія за відкриття рахунку НОМЕР_1 та 395,00 грн. - погашення заборгованості згідно договору №36789/08/2017 від 04.07.2017 (квитанція №64166 від 04.07.2017) (а.с. 12-13) та не доведено наявність причинного зв`язку між діями відповідача і шкодою.

Щодо відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

Статтями 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Між тим, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2021 у справі № 766/21131/18 (провадження № 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Між тим, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не доведено протиправність поведінки особи, яка завдала позивачу моральної шкоди, не надано суду належних доказів того, що їй було заподіяну моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінив у розмірі 10000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, що унеможливлює задоволення позову у цій частині.

Відтак, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу.

Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ АКБ «Львів» про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховую вищевикладене, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, ст. ст. 23, 28, 38, 203, 215, 627, 628, 638, 1054, 1055, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування», суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Львів» про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 04.07.2022.

Суддя: