Провадження № 22-ц/801/977/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 рокуСправа № 127/29898/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В. В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна»,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Якименком Олексієм Олексійовичем на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року, постановлену у складі судді Медяної Ю.В., в залі суду,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про розірвання трудового договору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року цивільну справу №127/29898/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про розірвання трудового договору передано за територіальною підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області (вулиця Грушевського, 64, м. Козятин, Вінницька область, 22100).

Постановляючи ухвалу про передачу справи за територіальною підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відомості про відокремлені підрозділи (представництва) юридичної особи ТОВ «Амако Україна» у Єдиному державному реєстру відсутні, а інформація зазначена у трудовому договорі, щодо прийняття позивача на роботу у Вінницьке представництво, не є інформацією, яка підтверджує належне створення представництва юридичної особи, дана цивільна справа за територіальною підсудністю відноситься, як до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (за місцем знаходження відповідача - юридичної особи), згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, так і до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області (за зареєстрованим місцем проживання позивача).

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням ч. 7 ст. 28 ЦПК України, яка не містить вимоги про наявність обставин реєстрації відокремлених підрозділів (представництв) юридичної особи у Єдиному державному реєстрі.

Також, в скарзі вказано, що позивач був прийнятий на роботу до відповідача саме у Вінницьке представництво, розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Батозька, 1.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про розірвання укладеного між ними трудового договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Проліски, вул. Броварська, 2.

Із укладеного між сторонами трудового договору слідує, що позивач ОСОБА_1 був прийнятий в компанію на роботу у Вінницьке представництво, розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Батозька, 1, при цьому договір останнім було укладено безпосередньо із ТОВ «Амако Україна».

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд», встановлений законом» передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до положень ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Щодо визначення підсудності вказаного позову, то потрібно враховувати вимоги статті 95 ЦК України і насамперед визначитись із поняттям «філія» та її правовим становищем.

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, який розташований за її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій (ч. 1 ст. 95 ЦК). Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Це положення і є установчим документом для філії, у ньому має зазначатися їх місцезнаходження.

Відповідно до частини п`ятої статті 95 ЦК України відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру, та їх місцезнаходження може бути підтверджено витягом із цього реєстру.

З роз`яснень зазначених у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 1 березня 2013 року вбачається, що територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК України (у редакції Кодексу 2004 року) також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК України). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (стаття 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Як зазначено у позовній заяві та вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Проліски, вул. Броварська, 2, та дані про відокремлені підрозділи ТОВ «Амако Україна» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена в порушення ч. 7 ст. 28 ЦПК України, яка не містить вимоги про наявність обставин реєстрації відокремлених підрозділів (представництв) юридичної особи у Єдиному державному реєстрі є безпідставними, оскільки у даному випадку трудовий договір позивачем було укладено саме з юридичною особою ТОВ «Амако Україна», дані про відокремлені підрозділи якої, як зазначено вище, відсутні, при цьому із змісту позову вбачається, що має місце спір саме щодо розірвання укладеного між сторонами трудового договору.

При зверненні з апеляційною скаргою, заявником не надано доказів про реєстрацію відокремленого підрозділу (представництва) юридичної особи ТОВ «Амако Україна» у Єдиному державному реєстрі, і що спір виник із діяльності останнього, у зв`язку з чим дана цивільна справа за територіальною підсудністю відноситься як до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (за місцем знаходження відповідача - юридичної особи), згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, так і до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області (за зареєстрованим місцем проживання позивача), і саме до останнього, відповідно до положень ст. 31 ЦПК України, було передано справу.

Аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Щодо посилань на правову позицію Верховного Суду, то дане посилання на увагу не заслуговує, оскільки відповідний висновок зроблено у справі за інших фактичних обставин.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржника не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тому судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Якименком Олексієм Олексійовичем залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук