Справа № 342/234/22
Провадження № 2/342/291/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськии будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 13.10.1989 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_3 належало колгоспному двору, головою якого був дід позивача - ОСОБА_3 . Право власності зареєстроване на підставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №115 від 13.10.1989 року, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 була надана земельна ділянка площею 0,09 га, що доводиться довідкою Тишківського старостинського округу №21-7 від 17.01.2022. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 63,0 кв.м, житловою - 39,8 кв.м, літньої кухні, стодоли, навісу, стайні, вбиральні, криниці та огорожі. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_3 становить 88 200 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.01.2010 ОСОБА_3 склав заповіт, яким розпорядив позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все що буде належати йому за законом. Заповіт посвідчений серкетарем Тишківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №1. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав, ОСОБА_1 звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори, де за його заявою була заведена спадкова справа. Позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на земельні ділянки. При вивченні правовстановлюючих документів на спадковий будинок нотаріус виявила, що на свідоцтві про право власності на будинок, яке видане 13.10.1989 року виконавчим комітетом Городенківської районної ради, наявна печатка Тишківської сільської ради, що не відповідає правилам діловодства та дає підстави сумніватися в оригінальності поданого документа. У зв`язку з цим нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.01.2022 року. Крім того, свідоцтво про право власності на жилий будинок видане на ім`я ОСОБА_3 , як голови колгоспного двору. Фотокопією погосподарської книги Тишківської сільської ради за 1991-1993 роки доводиться, що господарство ОСОБА_3 було віднесено до супільної групи «колгоспний двір». З довідки Тишківського старостинського округу №21-8 від 17.01.2022 вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві в АДРЕСА_4 проживав лише голова двору ОСОБА_3 . Спадкодавець ОСОБА_3 залишив на користь позивача заповіт. Після його смерті ОСОБА_1 фактично вступив в управління спадщиною - подав заяву про прийняття спадщини в Городенківську районну державну нотріальну контору та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлений правовстановлюючий документ на нього. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Учасники справи в судове засідання 20.06.2022 не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. На частку у спадковому майні батька ОСОБА_3 не претендує; на час смерті батька з ним не проживала та не подавала заяву про прийняття спадщини. Не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 в цілому.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13 жовтня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09 серпня 1989 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_4 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №115 від 13 жовтня 1989 року.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9688 від 22.04.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по АДРЕСА_4 станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим номером № 115 за головою колгоспного двору - ОСОБА_3 (форма власності - приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності (б/н) від 13.10.1989, виданого Городенківським РВК на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 306755745 від 08.08.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_3 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За господарством по АДРЕСА_4 закріплено земельну ділянку загальною площею 0,09 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що доводиться довідкою № 21-9 від 17.01.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1959 році, господарські будівлі та споруди - в 1963 та 1980 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 74 від 28.03.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 станом на 29.03.2022 становить - 88200 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопії витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), виданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку (колгоспний двір) в АДРЕСА_4 був зареєстрований та проживав один ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова сім`ї, голова колгоспного двору, що стверджується довідкою № 21-8, виданою 17.01.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі виписки з архівної по господарської книги № 4 особовий рахунок № НОМЕР_1 (стор. 23).

Як слідує з довідки № 21-70, виданої 30.03.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, згідно виписки з архівної по господарської книги № 4 особовий рахунок № НОМЕР_2 (стор. 08) за 1986-1990 роки на домоволодіння в АДРЕСА_4 в житловому будинку була зареєстрована та проживала у колгоспному дворі до дня смерті - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 а/з № 34.

На день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із нею по АДРЕСА_4 був зареєстрований, проживав та вів спільне господарство чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доводиться довідкою № 21-9, виданою 17.01.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 416/01-16 від 17 травня 2022 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68947964 від 14.05.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заведена.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_3 належав ОСОБА_3 як голові колишнього колгоспного двору.

За заповітом, посвідченим 16.01.2010 секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати, і на що він матиме право на Законом заповів ОСОБА_1 . Даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 50274782, що доводиться копією Витягу про реєстрацію в Спадкокому реєстрі №25294042 від 12.11.2010.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 12.03.2010, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 12.03.2010. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав один по АДРЕСА_4 , що доводиться довідкою № 21-7, виданою 17.01.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є внуком ОСОБА_3 , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 17.09.1963, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 4 від 27.04.2021, свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 , виданого 30.05.1963.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є його внук ОСОБА_1 (позивач).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Із копії спадкової справи № 395/2010 (номер у Спадковому реєстрі № 49466531), наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області вбачається, що за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 (позивач) заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 12.01.2022 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 30, 31, 32 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6213 га, 0,5900 га, 0,1400 га, що розташовані на території Тишківської сільської ради, що належали спадкодавцю ОСОБА_3 .

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_3 .

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_3 , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що на свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок відсутня печатка виконкому Городенківської районної ради, а тому вважати поданий документ оригіналом правовстановлюючого документа на житловий будинок немає підстав, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 46/02-31 від 12.01.2022.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність печатки Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок (правовстановлюючий документ), що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Місце проживання відповідачаОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Судове рішення складене 08 серпня 2022 року.

Суддя: Федів Л. М.