ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8229/22 Справа № 203/3780/22 Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року про передачу справи на розгляд іншого суду, постановлену суддею Ханієвою Ф.М. в місті Дніпрі, у справі номер 203/3780/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства, передано за підсудністю на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

Із вказаною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Т.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тому вона не може задекларувати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, фактично вона проживає саме за цією адресою.

Усі надані позивачем докази на підтвердження адреси постійного проживання відповідачки отримані повноважною особою у визначеному відповідним процесуальним Кодексом порядку, а тому помилково не враховані судом першої інстанції при вирішенні питання щодо підсудності справи та відкриття в ній провадження.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу, зокрема, про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що в жовтні 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Т.В., з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства (а.с. 1-5).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю є ОСОБА_2 (а.с. 9).

З відомостей Управління державної міграційної служби України в Херсонській області вбачається, що за відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44).

З відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управляння у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вбачається, що в реєстрі територіальної громади м. Дніпра та картотеці з питань реєстрації місця проживання осіб відсутні відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 46).

Передаючи справу на розгляд до Приморського районного суду міста Одеси, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_2 не зареєстрована на території Центрального району міста Дніпра, її місце реєстрації знаходиться в Високопільському районі Херсонської області, тому, враховуючи розпорядження Верховного Суду від 26.09.2022 року №52 про зміну територіальної підсудності судових справ Високопільського районного суду Херсонської області на Приморський районний суд м. Одеси,справа підлягає передачі за підсудністю саме в цей суд.

Такий висновок є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та нормам закону.

За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що місце реєстрації ОСОБА_2 значиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управляння у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вбачається, що в реєстрі територіальної громади м. Дніпра та картотеці з питань реєстрації місця проживання осіб відсутні відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 26.09.2022 року №52 територіальну підсудність судових справ Високопільського районного суду Херсонської області змінено на Приморський районний суд м. Одеси.

Зогляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, врахувавши зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку про передачу справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Доводи апеляційної скарги щодо отримання повноважною особою у визначеному відповідним процесуальним Кодексом порядку підтвердження адреси постійного проживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_2 , є безпідставними, оскільки спростовуються іншими матеріалами справи, зокрема, відповідно до рапорту інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області відповідачку ОСОБА_2 було запрошено до Центру матері і дитини за адресою: АДРЕСА_2 , та передано адміністратору вказаного вище Центру для тимчасового проживання (а.с. 34).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: