Справа № 462/9526/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

28 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 40 000 тис. грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2020 року по справі №462/1245/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 510 гривень, який не оскаржувався та набрав законної сили. Внаслідок умисних та протиправних дій відповідача позивачу було завдано тілесні ушкодження, в результаті яких він поніс матеріальні збитки, а також вказаними діями йому було завдано моральної шкоди. Враховуючи, що при розгляді кримінального провадження цивільний позов не заявлявся, завдана матеріальна і моральна шкода не відшкодована. Відповідач заподіяв позивачу тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми обличчя, шиї, травми в ділянці правого ока, носа, забою грудної клітки, серця, правої гомілки, підорбітальної гематоми справа, струсу головного мозку, забою носа з крововиливом, забою гортані, гематоми правої повіки, правого ока, тощо. Крім цього, в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 позивачу було завдано моральних, душевних страждань, що змусили його докласти значних зусиль для організації свого життя, отримано тілесні ушкодження, які вплинули на його загальне самопочуття, він переніс значний біль та пережив емоційний стрес. В зв`язку із наведеним просить позов задовольнити.

25 січня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

23 лютого 2022 року відповідач подав до суду письмовий відзив /а.с.24/, у якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач був ініціатором конфлікту, перший спровокував бійку, а він оборонявся, а відтак позов не підлягає задоволенню.

02 березня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди зупинено провадження до набрання вироку у справі №462/1280/20 законної сили.

20 травня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відновлено.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 462/1245/20, матеріали кримінального провадження № 462/1280/20, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2020 року по справі №462/1245/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 510 гривень, який не оскаржувався та набрав законної сили.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_2 близько 08.30 год. 30 січня 2020 року, знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_1 , який виник через вчинення маневру розвороту транспортного засобу марки «Renault Master» номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого являвся ОСОБА_2 , усвідомлюючи характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс кілька ударів по обличчю ОСОБА_1 та, незважаючи на намагання останнього втекти з метою уникнення нанесення тілесних ушкоджень, продовжуючи свій злочинний умисел, забіг у магазин «Близенько», що розташований у АДРЕСА_1 , де продовжив наносити удари руками та ногами по тілу, кінцівках та голові потерпілого ОСОБА_1 , внаслідок чого потерпілий отримав згідно з висновком судово-медичної експертизи №159 від 31 січня 2020 року тілесні ушкодження у вигляді: синців та садна на обличчі, садна на правій кисті та правій гомілці, крайовий дефект нігтьової пластини 3-го пальця лівої кисті з крововиливом під нігтьову порожнину, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

З мотивувальної частини вищевказаного вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 при допиті в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що між ним та потерпілим ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу здійснення ним маневру розвороту автомобілем «Renault Master» у подвір`ї будинку по АДРЕСА_1 . Так, здійснюючи маневр розвороту, він почув стук по задній частині автомобіля, чому вийшов і побачив позаду свого автомобіля потерпілого, якого запитав для чого він це робить. Маючи намір закінчити маневр, він повернувся в автомобіль, однак знову почув удари по автомобілю. Відтак він вийшов, підійшов до потерпілого і штовхнув його рукою в груди. Тоді потерпілий наніс йому удар лопатою по голові, чому він став наносити удари руками по голові та тілу потерпілого. Оскільки в нього по лиці текла кров, він пішов у магазин «Близенько» щоб помитися. В магазині він також побачив потерпілого, який витягнув ключ з його автомобіля, у зв`язку з чим між ними продовжився конфлікт. У скоєному розкаювався, просив суворо не карати.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року по справі №462/1280/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_1 30 січня 2020 року близько 08 год. 30 хв., перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок конфлікту між ним та ОСОБА_2 , який виник у зв`язку з вчиненням маневру розвороту транспортного засобу марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого являвся ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи у руках лопату, наніс нею удар в голову ОСОБА_2 , тим самим спричинивши йому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 166 від 31 січня 2020 року «рани на голові, синець в ділянці 5-го пальця правої кисті,які утворилися внаслідок контакту вказаних ділянок тіла із тупим предметом і тупим предметом з обмеженою поверхнею, яким міг бути і вільний край лопати для снігу», що відноситься до легкого тілесного ушкодження та відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи № 262 від 14 лютого2020 року «рани на голові могли виникнути внаслідок удару лопатою для відгортання снігу, її вільного краю, як продемонстровано потерпілим ОСОБА_2 під час проведення слідчого експерименту; синець в ділянці 5-го пальця правої кисті міг виникнути від дії якоїсь частини лопати, коли він закривався правою рукою, як продемонстровано громадянином ОСОБА_2 під час проведення слідчого експерименту 12 лютого 2020 року».

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення його від кримінальної відповідальності задоволено; вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України скасовано; звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

Як убачається з мотивувальної частини вироку Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_1 підтримав своє клопотання про закриття кримінального провадження і просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що він надав свою згоду.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з частиною 1, пунктом 3 частини другої, частиною третьою статті 23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди є конкретне рішення, дія чи бездіяльність особи, незаконність якого підтверджена відповідним рішенням суду та доведення позивачем спричинення такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди у чітко визначеному грошовому еквіваленті.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач в обґрунтування своєї позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди, посилається на те, що внаслідок умисних та протиправних дій відповідача позивачу було завдано тілесні ушкодження, в результаті яких йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 40000 тис. грн., йому було завдано моральних, душевних страждань, що змусили його докласти значних зусиль для організації свого життя, був змінений на тривалий час його усталений розпорядок дня, було порушено звичний для нього ритм життя, що полягає у тому, що відносно позивача було вчинено кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого він відчував біль, отримав тілесні ушкодження, був змушений перебувати на лікуванні.

Судом встановлено, що позивачу дісно спричинено моральну шкоду, внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій, встановлено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням ОСОБА_2 та вину останнього в її заподіянні.

Разом з цим, зі змісту позовної заяви убачається, що відповідач заподіяв позивачу тілесні ушкодження у вигляді вигляді забою, гематоми обличчя, шиї, травми в ділянці правого ока, носа, забою грудної клітки, серця, правої гомілки, підорбітальної гематоми справа, струсу головного мозку, забою носа з крововиливом, забою гортані, гематоми правої повіки, правого ока, на підтвердження чого позивачем до матеріалів було долучено копію його медичної карти.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №159 від 31 січня 2020 року, у ОСОБА_1 виявлено синці та садно на обличчі, садна на правій кисті та правій гомілці, крайовий дефект нігтьової пластини 3-го пальця лівої кисті з крововиливом під нігтьову порожнину. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 30 січня 2020 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості /Т-1 а.с.11 кримінального провадження № 462/1245/20/.

Таким чином, позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді забою шиї, забою грудної клітки, серця, струсу головного мозку, забою гортані та діями відповідача.

Також, зі змісту позовної заяви убачається, що позивачу також була завдана майнова шкода, до якої належить порвана барсетка, яка була одягнута через плече.

Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позивач не зазначив розмір майнової шкоди, яка полягає у відновленні барсетки, не долучив доказів, що вказане майно дійсно було пошкоджено саме відповідачем ОСОБА_2 у зв`язку з його неправомірними діями та завданням позивачу тілесних ушкоджень, а також окремої вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не поставив.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом, виходячи з оцінки характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.Зокрема, враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Беручи до уваги, що вироком суду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 умисними діями спричинив позивачу тілесні ушкодження, суд приходить до висновку, що 30 січня 2020 року позивачу ОСОБА_1 діями відповідача була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з нанесенням йому ударів по голові та тілу, чим йому було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн. задоволенню підлягають частково, оскільки позивачем не представлено доказів того, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень позивачем були перенесені такий біль та страждання, які можуть бути виражені у грошовому еквіваленті розміром у 40000 грн., і тому, беручи до уваги характер і біль страждань, які зазнав ОСОБА_1 , а також, беручи до уваги поведінку позивача ОСОБА_1 під час конфлікту, який вдарив відповідача ОСОБА_2 лопатою по голові, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 3500 грн. моральної шкоди, що буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3500 грн. є підставними, а відтак підлягають до задоволення.

Крім того в порядку, визначеному ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263, 264, 265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя:

Оригінал рішення.