У х в а л а

22 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 128/2246/20

провадження № 61-9850ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить зазначене судове рішення скасувати й передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у цій справі.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 жовтня 2022 року, поновлено строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

У листопаді 2022 року заявник направив до суду разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору виправлену редакцію касаційної скарги, мотивуючи тим, що враховуючи майновий стан сторони суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору, надавши, при цьому, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І кварталу 2021 року по І квартал 2022 року, помилково вважаючи це належним доказом на підтвердження підстав для такого звільнення.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, продовжено строк на усунення недоліків касаційної скаргої ОСОБА_1 та запропоновано надати документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2022 року заявник направив до суду звернення, прохальна частина якої повторно містить клопотання про звільнення від сплати судового збору, не надавши цьому належних доказів.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Надані заявником документи не свідчать про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до вимог указаних статей відстрочення або розстрочення сплати, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених у Законі умов.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Наведені у клопотанні ОСОБА_1 доводи суд не вважав достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, тому заявнику пропонувалося надати додаткові докази на підтвердження наведених обставин. Однак запитуваних документів, а саме: довідки про доходи (у тому числі, фіскальних органів), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо надано суду не було.

Суд касаційної інстанції звертає увагу ОСОБА_1 на те, що надані нею відомості про відсутність у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків інформації про суми виплачених доходів та утриманих податків за період часу з І кварталу 2021 року по І квартал 2022 року свідчать саме про відсутність такої інформації у Державній фіскальній службі України, а не про відсутність доходів у ОСОБА_1 за вказаний період часу.

Виходячи з викладеного, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не обґрунтовано належним чином, тобто без урахування ухвал Верховного Суду у цій справі, оскільки не надано належних доказів на підтвердження підстав для задоволення указаного клопотання відповідно до закону.

Відтак вимоги ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 жовтня та 21 листопада 2022 року заявником не виконано.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (статті 43, 49 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак вона не скористалася своїми процесуальними правами, не проявила належної обачності у захисті своїх прав, хоча була обізнана щодо результату розгляду своєї касаційної скарги.

Отже, оскільки у відведений судом строк, ухвала суду касаційної інстанції не виконана, що перешкоджає касаційній інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2022 року вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати скаржнику.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян