Справа № 947/4242/22
Провадження № 2/947/1695/22
26.05.2022 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,
секретар судового засідання - Бродецька Тетяна Вікторівна,
Ухвалою суду від 07.02.2022 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою суду від 21.03.2022 року підготовче провадження у справі закрито.
21.03.2022 року представником позивача Чумаченко С.О. до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій представник підтримує заявлені вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач Одеська товарна біржа правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалась, повідомлялась належним чином.
Відповідач ТОВ "ЕЛОН" правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалось, повідомлялось належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В позовних вимогах адвокат Чумаченко С.О. посилається на те, що 03.03.1999 року між ТОВ "ЕЛОН" та ОСОБА_1 на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - 15/1000 частин будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . Договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі з урахуванням вимог Закону України "Про товарну біржу", позивач передав грошові кошти за 15/1000 частин вказаної будівлі та до теперішнього часу користується ним. Таким чином усі зобов`язання по договору купівлі-продажу сторонами виконані в повному обсязі, однак договір не був посвідчений нотаріально, так як на час укладання договору діючим законодавством така вимога не передбачалась. Оскільки недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає позивачу у належному користуванні та розпорядженні майном, позивач змушена звернутись до суду.
Відповідач Одеська товарна біржа правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалась, повідомлялась належним чином.
Відповідач ТОВ "ЕЛОН" правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалось, повідомлялось належним чином.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Згідно з п. 3 вказаного договору зазначені в п.1 15/1000 частин будівлі належать ТОВ "ЕЛОН" на підставі Акта приймання-передачі приміщень, засвідченого підписами ТОВ "ЕЛОН" ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 15.09.1995 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 29.09.1995 року, під реєстр. №2988, на стр. 42, в реєстр. кн. 1н.
Пунктом 5 вказаного договору визначено, що 15/1000 частин будівлі продані за 263,00 грн., що отримані "Продавцем" до підписання цього договору, та належать новому власнику: ОСОБА_1 , на підставі ст. 9 ЖК України та Законів України "Про товарну біржу", "Про власність".
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Суд зазначає, що на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомості, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, ст. ст. 209, 220, 221 ЦК України, суд, -
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення суду складено 06.06.2022 року.
Суддя Васильків О.В.