Справа № 523/7112/21
Провадження №2/523/911/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

Установив:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, що завдана скоєнням ДТП.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 листопада 2020 року, приблизно о 12.30 год., водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Південна дорога в Суворовському районі м. Одеси. На ділянці проїзної частини поблизу будинку № 9 не врахував безпечну швидкість руху, при цьому не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з задньою частиною кузову автомобіля «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винність відповідача ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 000685 від 11.11.2020 року за скоєння правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №449079 від 03.02.2021 року за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Протоколи складені співробітниками УПП в установленому законом порядку. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 449079 від 03.02.2021 року за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнання вини в настанні пригоди самим відповідачем ОСОБА_2 , суддя Шаргородського районного суду Вінницької області виніс постанову від 01.03.2021 року про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою суду відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження в справі за обвинуваченням останнього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Автомобіль «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить Позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 01.03.2019 року.

Оскільки автомобіль «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, Позивач був змушений звернутись до судового експерта Крутих Є.О. для проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, нанесеної її автомобілю та отримала висновок № 03-21 від 05.01.2021 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За вказаний звіт Позивачем було сплачено суму в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03-21 від 05.01.2021 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, визначається рівною 256399 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, тому спричинена шкода, стягується в загальному порядку відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином, разом, вартість нанесеного ОСОБА_1 винуватцем матеріального збитку і понесених витрат складає - 256399 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок, відповідачем в добровільному порядку зазначений збиток не відшкодовано, тому позивач просить стягнути його з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 2564 гривень 00 копійок.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 червня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 29).

Ухвалою суду від 01 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 48).

Відповідачу направлялись повістки за відомою адресою реєстрації, котрі він двічі отримував (а.с. 43,49). В судове засідання не прибув та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Представник позивача-адвокат Берлізов Є. В. надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 34).

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд встановив наступні обставини.

12 листопада 2020 року, приблизно о 12.30 год., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Південна дорога в Суворовському районі м. Одеси. На ділянці проїзної частини поблизу будинку № 9 не врахував безпечну швидкість руху, при цьому не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з задньою частиною кузову автомобіля «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винність відповідача ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 000685 від 11.11.2020 року за скоєння правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №449079 від 03.02.2021 року за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Протоколи складені співробітниками УПП в установленому законом порядку. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 449079 від 03.02.2021 року за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнання вини в настанні пригоди самим відповідачем ОСОБА_2 , суддя Шаргородського районного суду Вінницької області виніс постанову від 01.03.2021 року про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою суду відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження в справі за обвинуваченням останнього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. (а.с. 9-11).

Відповідно ж до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 12 листопада 2020 року о 12 год. 30 хв., є встановленим і доказуванню не підлягає.

Автомобіль «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить Позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 01.03.2019 року. (а.с. 8).

Оскільки автомобіль «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, Позивач був змушений звернутись до судового експерта Крутих Є.О. для проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, нанесеної її автомобілю та отримала висновок № 03-21 від 05.01.2021 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За вказаний звіт Позивачем було сплачено суму в розмірі 3000 (три тисячі) гривень. (а.с, 23).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03-21 від 05.01.2021 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, визначається рівною 256399 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок. (а.с. 12-22).

Таким чином, позивачу не компенсовано матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль у загальному розмірі 256399 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, оскільки автомобіль «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження, і ОСОБА_1 , як власнику зазначеного автомобіля, матеріальна шкода не відшкодована, матеріали справи протилежного не містять, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2564 грн. 00 коп. судового збору, котрі позивач поніс при подачі позову (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 , матеріальну шкоду, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 256399 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 , сплачений судовий збір в сумі 2564 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 15 липня 2022 року.

Суддя