У Х В А Л А

15 листопада 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду закарпатської області Голяна О.В., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 4 827 гривень 78 копійки.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, перевіривши результати отриманої судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_1 , суддя приходить висновку, що наявні обставини, передбачені п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України, за яких у видачі судового наказу має бути відмовлено.

Згідно ч. 3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, що визначено п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України.

Положення статті 163 ЦПК України містять вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких, як передбачено ч. 1ст. 165 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у видачі судового наказу.

Як визначено п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

З оглянутих матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу, встановлено, що заявник дану вимогу закону не виконав, до заяви додано копію типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 16.03.2022 року, однак належних та допустимих доказів приєднання ОСОБА_1 до вказаного договору не надано, як і не підтверджено документально факт оприлюднення Типового договору про постачання надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, на що міститься посилання в заяві.

Тобто характерною ознакою договору приєднання, як і будь-якого договору, є вчинення активних дій, які виражають волю її сторін на укладення такого договору. А оскільки заявником не надано доказів, які б вказували на приєднання боржника до договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, то у суду відсутні підстави вважати, що такий договір було укладено.

Серед оглянутих матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу, не встановлено наявність підписаної боржником ОСОБА_1 заяви-приєднання, як і не надано доказів надіслання такої заяви останньому.

Більше того, заявником не підтверджено документально факт опублікування договору постачальником, а саме: опублікування в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника.

З огляду на зазначене, покликання заявника на те, що наявність згоди споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, не заслуговують на увагу.

До заяви про видачу судового наказу не долучено договір, укладений між ОСОБА_1 та КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода», за яким представник заявника пред`являє вимоги про стягнення грошової заборгованості, як і не надано достатніх доказів того, що боржник є власником житла за адресою: АДРЕСА_1 , або ж є споживачем, який фактично користується послугами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що надає КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода», а відтак не підтверджено безспірне право останнього на стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Доводи заявника про те, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який не потребує підписання з кожним споживачем, на переконання судді, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів приєднання ОСОБА_1 до вказаного договору не надано.

На переконання судді, вищенаведені обставини унеможливлюють розгляд даної справи в порядку наказного провадження та є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, у відповідності до положень пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя доходить висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу в цій справі.

Разом з тим, з метою недопущення порушення права заявника на судовий захист, шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості та судовий розгляд такої вимоги, заявнику слід роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом (розділ ІІ Наказне провадження), після усунення її недоліків.

Також, відповідно до частини другої статті 164 ЦПК України заявнику слід роз`яснити, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.161,163,165-167 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Олена ГОЛЯНА