Провадження № 22-ц/4808/594/22
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюта І.О.

секретаря Шандалович В.В.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 лютого 2022 року постановлену у складі судді Татарінової О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської дитячої музичної школи №1 ім. М.Лисенка про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Івано-Франківської дитячої музичної школи №1 ім. М.Лисенка про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У січня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України, в якій просила визнати незаконним та скасувати наказ Івано-Франківської дитячої музичної школи № 1 ім. М.Лисенка від 05 листопада 2021 року № 99 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; допустити до виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 на посаді викладача фортепіано і концертмейтера в Івано-Франківській дитячій музичній школі № 1 ім. М.Лисенка; зобов`язати Івано-Франківську дитячу музичну школу № 1 ім. М.Лисенка оплатити середній заробіток за час вимущеного прогулу з 08 листопада 2021 року до дня допуску до виконання трудових обов`язків.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 подала заяву в порядку ст.49 ЦПК України, в якій просила поновити пропущений процесуальний строк встановлений законом на подачу заяви про уточнення предмету позовних вимог через нові обставини; визнати незаконним наказ Івано-Франківської дитячої музичної школи № 1 ім. М.Лисенка від 05 листопада 2021 року № 99 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; зобов`язати Івано-Франківську дитячу музичну школу № 1 ім. М.Лисенка оплатити середній заробіток за час вимущеного прогулу з 08 листопада 2021 року до 08 лютого 2022 року, що є датою допуску до виконання трудових обов`язків.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з виникненням нових обставин, які були відсутні на момент подання позову та першого судового засідання по справі вона подала заяву про уточнення предмету позовних вимог через нові обставини, та поновлення процесуальних строків встановлених законом. Зокрема, вказує, що вимога з якою вона зверталася про скасування та визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи, та зобов`язання оплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу а також вимога про доступ до виконання трудових обов`язків втратила свій зміст, оскільки її допущено до виконання трудових обов`язків наказом №9 від 08 лютого 2022 року. Разом з тим, у заяві про уточнення позовних вимог просить суд тільки про визнання наказу Івано-Франківської дитячої музичної школи №1 ім.М.Лисенка від 05 листопада 2021 року, №99 «про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » незаконним та стягнути з Івано-Франківської дитячої музичної школи № 1 ім.М.Лисенка середній заробіток на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року до 08 лютого 2022 року, що є датою допуску до виконання трудових обов`язків.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 в порядку ст.49 ЦПК України від 11 січня 2022 року залишено без розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 в порядку ст.49 ЦПК України від 22 лютого 2022 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що накозом від 08 лютого 2022 року №9 її допущено до виконання трудових обов`язків внаслідок перенесення захворювання на ковід-19, то це є абсолютно нові обставини, які не можна було передбачити за 5 днів до початку першого судового засідання. Саме тому, позивачем було заявлено про поновлення пропущеного процесуального строку встановленого законом на подачу заяви про уточнення предмету позовних вимог через нові обставини.

У березні 2022 року директор Івано-Франківської дитячої музичної школи №1 ім. М. Лисенка Кецало Г.В. подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено що подана ОСОБА_1 заява є по суті заявою про зміну предмету спору. ЦПК України встановлює прикінцевий строк на подання заяви про зміну предмету позову і позивачка його не дотрималася, а відтак оскаржувана ухвала прийнята у повній відповідності до норм ЦПК України. Разом з тим, позивачка просить суд змінити предмет позову хоча її заява з аналогічною вимогою уже залишалася судом без розгляду ухвалою від 26.01.2022 року. Допуск ОСОБА_1 до роботи жодним чином не впливає на наказ про її відсторонення і не може вважатися новою обставиною яка дає позивачці право змінити предмет позову поза встановленими процесуальнии строками.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, просить суд їх задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що в порядку ст.49 ЦПК України від 22 лютого 2022 року, позивач просить поновити пропущений процесуальний строк встановлений законом на подачу заяви про уточнення предмету позовних вимог через нові обставини, зазначивши, що такими обставнами є допуск до виконання трудових обов`язків позивача, однак, на думку суду, такі обставини не можуть бути визнані поважною причиною його пропуску. Враховуючи вище наведене, а також те, що судом призначено третє судове засідання, не встановлено поважності причини пропуску строків для подання заяви про збільшення позовних вимог.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Івано-Франківської дитячої музичної школи № 1 ім. М.Лисенка про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (а.с.1-8)

11 січня 2022 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України, в якій позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ Івано-Франківської дитячої музичної школи № 1 ім. М.Лисенка від 05 листопада 2021 року № 99 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; допустити до виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 на посаді викладача фортепіано і концертмейтера в Івано-Франківській дитячій музичній школі № 1 ім. М.Лисенка; зобов`язати Івано-Франківську дитячу музичну школу № 1 ім. М.Лисенка оплатити середній заробіток за час вимущеного прогулу з 08 листопада 2021 року до дня допуску до виконання трудових обов`язків. (а.с. 89-91)

26 січня 2022 року суд виніс ухвалу про залишення без розгляду заяви про уточнення предмету позовних вимог через порушення строку для подачі відповідної заяви.(а.с.105)

07.02.2022 року представник позивача подав апеляційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 січня 2022 року про залишення заяви без розгляду про уточнення позовних вимог.

08 лютого 2022 року відповідачем прийнято наказ №9 «Про допуск до роботи ОСОБА_1 » згідно якого ОСОБА_1 допущено до роботи з 08.02.2022 року. Підставою стала довідка про одуження від Ковід-19. (а.с.117)

15 лютого 2022 року представник позивача подав заяву про відкликання вищевказаної апеляційної скарги. Причиною відкликання стало, те, що вимога про скасування наказу про відсторонення від роботи, а також вимога про допуск до виконання трудових обов`язків в даному судовому провадженні стали безпідставними, оскільки позивача допущено до виконання трудових обов`язків. (а.с.115-116)

22 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з повторною заявою в порядку ст.49 ЦПК України, в якій позивач просить поновити пропущений процесуальний строк встановлений законом на подачу заяви про уточнення предмету позовних вимог через нові обставини; визнати незаконним наказ Івано-Франківської дитячої музичної школи № 1 ім. М.Лисенка від 05 листопада 2021 року № 99 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; зобов`язати Івано-Франківську дитячу музичну школу № 1 ім. М.Лисенка оплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року до 08 лютого 2022 року, що є датою допуску до виконання трудових обов`язків. (а.с.125-127)

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд: у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Установлено, що відповідно ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України підготовче засідання у справі за позовм ОСОБА_1 судом не проводилось.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретного позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з вищевикладеного, складовими частинами позову є предмет, підстава, зміст.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива.

Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Разом з тим, під підставами позову, які згідно із ст.49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Разом з тим, за змістом заяви ОСОБА_1 від 21 лютого 2022 року вбачається, що предметом спору за її позовною є матеріальна вимога про оплату середнього заробітку за час відсторонення від роботи та у зв`язку з цим визнання наказу Івано-Франківської дитячої музичної школи №1 ім.М.Лисенка від 05 листопада 2021 року, №99 «про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » незаконним.

Отже, за заявою ОСОБА_1 від 21 лютого 2022 року не змінюється предмет позову, а уточнюються вимоги викладені нею в позовній заяві, що не суперечить вимогам п.3 ч.1 ст. 43 ЦПК України, якими передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

Згідно п.п.3,4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, що не було враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Крім цього, суд помилково зіслався на те, що ОСОБА_1 подала заяву по уточнення позовних вимог 22 лютого 2022 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що така заява нею подана та зареєстрована 21 лютого 2022 року (а.с.125).

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що питання вирішено з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак вона підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 лютого 2022 року скасувати, справу направити суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Василишин