Справа №359/2331/18
Провадження №2/359/34/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Гомоли О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне акціонерне товариство «Агробудмеханізація», про визнання майнових прав на квартири, визнання права власності на домоволодіння, земельну ділянку, автомобілі та прості бездокументарні іменні акції, стягнення грошової компенсації вартості частки в автобусі;

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного акціонерного товариства «АТАСС-Бориспіль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне акціонерне товариство «Агробудмеханізація», про визнання майнових прав на частку в квартирах, визнання права власності на частку в домоволодінні та земельній ділянці, визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів, поділ автомобілів, стягнення грошової компенсації вартості простих бездокументарних іменних акцій,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів.

а. зміст первісного позову.

1.1. ОСОБА_3 звернувся до суду з первісним позовом (а.с.3-6 т.1) та посилався на те, що 24 грудня 2004 року він уклав шлюб з ОСОБА_6 15 березня 2017 року вона уклала з ПрАТ «Агробудмеханізаця» попередні договори купівлі-продажу квартир, за якими відповідач набув майнові права на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року шлюб між позивачем та ОСОБА_6 був розірваний. У зв`язку з тим, що під час шлюбу було профінансовано 62,5% вартості квартир, частка ОСОБА_3 в майнових правах на ці об`єкти нерухомого майна становить 31,25% (62,5 : 2). Крім того, після розірвання шлюбу позивач самостійно здійснив фінансування решти 37,52% вартості квартир. Тому ОСОБА_3 просив суд визнати за ним майнові права на 68,77% (31,25% + 37,52%) вартості квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

1.2. ОСОБА_3 подав заяву про часткову зміну предмета первісного позову (а.с.72-82 т.4): просив визнати за ним право власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , право власності на домоволодіння по АДРЕСА_4 та на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташовану за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль марки «Volkswagen Multivan», право власності на 22,4122% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», а також стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача грошову компенсацію вартості його частки в автобусі марки «Neoplan» в розмірі 1000000 гривень.

1.3. Представник позивача ОСОБА_1 подав ще одну заяву про часткову зміну предмета первісного позову (а.с.203-210 т.4): просить визнати за його довірителем ОСОБА_3 майнові права на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , право власності на домоволодіння по АДРЕСА_4 та на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташовану за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 , право власності на НОМЕР_4 простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», а також стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача грошову компенсацію вартості його частки в автобусі марки «Neoplan» в розмірі 1000000 гривень.

б. зміст зустрічного позову.

1.4. ОСОБА_6 пред`явила зустрічний позов (а.с.2-7 т.2) та посилалась на те, що крім майнових прав на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 до майна, що є спільною сумісною власністю сторін, відноситься домоволодіння по АДРЕСА_4 , земельна ділянка площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташована за вказаною адресою, автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль марки «Volkswagen Multivan», а також прості бездокументарні іменні акції ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». Під час шлюбу у сторін народились троє дітей: сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 листопада 2017 року місце проживання дітей було визначено разом з матір`ю, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 були стягнуті аліменти на утримання синів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення старшими дітьми повноліття. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання судового рішення, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в розмірі 65653 гривень 33 копійок. Ці обставини є підставою для відступлення від рівності часток сторін у спірному майні. Тому ОСОБА_6 просила суд визнати за нею майнові права на 3/5 частки в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , право власності на 3/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_4 та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , та стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» в розмірі 88662 гривень 45 копійок; визнати за ОСОБА_3 майнові права на 2/5 частки в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; право власності на 2/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_4 та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, та право власності на автомобіль марки «Volkswagen Multivan».

1.5. Представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про часткову зміну предмета зустрічного позову (а.с.79-85 т.2): просив визнати за ОСОБА_6 майнові права на 3/5 частки в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , право власності на 3/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_4 та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобілів, укладені 22 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , визнати за ОСОБА_6 право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 , та право власності на 13,4473% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль»; визнати за ОСОБА_3 майнові права на 2/5 частки в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; право власності на 2/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_4 та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 , та право власності на 46,2464% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль».

1.6. Представник відповідача ОСОБА_2 подав ще одну заяву про часткову зміну предмета зустрічного позову (а.с.215-217 т.4): просить визнати за ОСОБА_6 майнові права на 3/5 частки в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , право власності на 3/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_4 та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобілів, укладені 22 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та договори купівлі-продажу автомобілів, укладені 8 грудня 2020 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», визнати за ОСОБА_6 право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 13,4473% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль»; визнати за ОСОБА_3 майнові права на 2/5 частки в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; право власності на 2/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_4 та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 .

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2018 року (а.с.53 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Яковлєвій Л.В.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 березня 2018 року (а.с.58-59 т.1) пред`явлений позов був залишений без руху, ОСОБА_3 був наданий строк для усунення допущених ним процесуальних недоліків.

2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 квітня 2018 року (а.с.70-71 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 червня 2018 року (а.с.102-104 т.1) було відмовлено в об`єднані зустрічного позову в одне провадження з первісним позовом.

2.5. Постановою Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2018 року (а.с.135-139 т.1) ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 7 червня 2018 року було скасовано та направлено цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

2.6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року (а.с.165-167 т.1) було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про відвід судді та передано матеріали цивільної справи до канцелярії Бориспільського міськрайонного суду для визначення іншого складу суду, уповноваженого на розгляд цивільної справи.

2.7. Зі змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2018 року (а.с.169-170 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськ-районного суду Борцю Є.О.

2.8. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 травня 2019 року (а.с.35-36 т.2) зустрічний позов був об`єднаний в одне провадження з первісним позовом.

2.9. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 листопада 2019 року (а.с.102-103 т.4) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.10. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 квітня 2021 року (а.с.167-169 т.4) було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у цивільній справі на час її проведення.

2.11. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 листопада 2021 року (а.с.176-177 т.4) провадження у цивільній справі було поновлено. Розгляд цивільної справи був продовжений зі стадії закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, передбаченої ст.241 ЦПК України.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 15 квітня 2003 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на землю серії Р2 №431032 (а.с.22 т.2), зі змісту якого вбачається, що позивач набув право власності на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_4 .

3.2. 2 листопада 2004 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_10 договір про поділ майна, набутого у шлюбі (а.с.178-179 т.4), за яким у власність позивача були передані 1180964 простих іменних акцій ВАТ «ААС «Славутич-Бориспіль», а у власність ОСОБА_10 НОМЕР_5 простих іменних акцій ВАТ «ААС «Славутич». В подальшому ВАТ «ААС «Славутич-Бориспіль» була реорганізована у ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». Зі змісту виписки про стан рахунку в цінних паперах (а.с.214 т.4) вбачається, що станом на час судового розгляду цивільної справи ОСОБА_3 належить 369225 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль».

3.3. 24 грудня 2004 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_11 . Після одруження ОСОБА_11 було присвоєно прізвище « ОСОБА_12 ». Це підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 24 грудня 2004 року (а.с.9 т.2).

3.4. 17 серпня 2006 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.21 т.2), на підставі якого за позивачем було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_4 . Це підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11568153 від 17 серпня 2006 року (а.с.20 т.2).

3.5. 15 серпня 2013 року за ОСОБА_3 був зареєстрований автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 , а 10 вересня 2014 року автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 .

3.6. 23 травня 2014 року за ОСОБА_6 був зареєстрований автобус марки «Neoplan», номер кузова НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 .

3.7. 15 березня 2017 року ОСОБА_6 уклала з ПрАТ «Агробудмеханізація» попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 (а.с.16-18 т.1), за яким відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 1052800 гривень, а ПрАТ «Агробуд-механізація» зобов`язалась не пізніше 30 квітня 2018 року укласти з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 .

3.8. В той же день ОСОБА_6 уклала з ПрАТ «Агробудмеханізація» попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 (а.с.27-29 т.1), за яким відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 1051400 гривень, а ПрАТ «Агробудмеханізація» зобов`язалась не пізніше 30 квітня 2018 року укласти з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 .

3.9. 15 березня 2017 року ОСОБА_6 уклала з ПрАТ «Агробудмеханізація» попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 (а.с.38-40 т.1), за яким відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 1072400 гривень, а ПрАТ «Агробуд-механізація» зобов`язалась не пізніше 30 квітня 2018 року укласти з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

3.10. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року (а.с.49-50 т.1) шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем був розірваний.

3.11. 20 грудня 2017 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №95 (а.с.157-158 т.4) ОСОБА_6 відчужила у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» автобус марки «Neoplan», номер кузова НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 .

3.12. 22 лютого 2019 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/19/007784 (а.с.135-136 т.2) ОСОБА_3 відчужив у власність ОСОБА_5 автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 . 8 грудня 2020 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/20/021762К ОСОБА_5 відчужив вказаний автомобіль у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль».

3.13. 22 лютого 2019 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/19/007785 (а.с.137-138 т.2) ОСОБА_3 відчужив у власність ОСОБА_5 автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 . 8 грудня 2020 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/20/021761К ОСОБА_5 відчужив вказаний автомобіль у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль».

3.14. 15 лютого 2020 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_13 . Після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_14 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 від 15 лютого 2020 року (а.с.127 т.4).

3.15. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка» та главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України, главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» та главою 52 «Поняття та умови договору» розділу ІІ «Загальні положення про договір» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

4.2. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

4.3. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбут-ньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

4.4. Згідно з ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встанов-леного попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

4.5. Відповідно до п.3 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

4.6. Згідно з ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

4.7. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

4.8. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

4.9. Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

4.10. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

4.11. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

4.12. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

4.13. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

4.14. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 3 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

4.15. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанов-лених цим Кодексом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо майна, що є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

5.1. В період часу, протягом якого ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , було закінчено будівництво домоволодіння по АДРЕСА_4 , а також були придбані автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 , автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 та автобус марки «Neoplan», номер кузова НОМЕР_7 . Як вбачається з правової позиції, викладеної впостанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірне домоволодіння та транспортні засоби є спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_4 . Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ні ОСОБА_3 , ні відповідач не подали докази на підтвердження того, що транспортні засоби були придбані за грошові кошти, які належали кожному з них особисто. Зокрема, в матеріалах цивільної справи містяться копії товарних чеків, рахунків-фактур, видаткових накладних, квитанцій та інших документів (а.с.166 т.2 а.с.68 т.4), зі змісту яких вбачається, що до укладення шлюбу позивач придбавав різноманітні будівельні матеріали та будівельні інструменти. Однак в матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння по АДРЕСА_4 (а.с.92-123 т.2) міститься копія акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння №86 від 5 липня 2006 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 27 червня 2006 року (а.с.119 т.2). В цьому документі ОСОБА_3 добровільно вказав, що будівництво спірного домоволодіння було закінчено в 2006 році. Та обставина, що будівництво вказаного об`єкта нерухомого майна було розпочато ще в 2002 році, не є достатньою підставою для визнання його особистою приватною власністю позивача, оскільки після укладення шлюбу між ОСОБА_3 та відповідачем будівництво домоволодіння продовжувалось ще понад півтора року, а саме з грудня 2004 року по червень 2006 року. Таким чином, презумпція набуття сторонами спільної сумісної власності на спірне домоволодіння та транспортні засоби залишилась не спростованою.

5.2. Встановлено, що 5 січня 2005 року у ОСОБА_3 та відповідача народились сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_9 . Ці обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії НОМЕР_10 від 1 червня 2005 року, серії НОМЕР_11 від 30 червня 2009 року (а.с.10-12 т.2). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 листопада 2017 року (а.с.15-16 т.2) місце проживання дітей визначено разом з матір`ю, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання синів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення старшими дітьми повноліття. Зі змісту довідки-розрахунку №16309 від 2 травня 2018 року (а.с.19 т.2) вбачається, що у ОСОБА_3 виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в загальному розмірі 65653 гривень 33 копійок. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія консультаційного висновку спеціаліста №288 від 11 травня 2017 року (а.с.14 т.2), зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7 потребує постійного лікування, оскільки він хворіє дитячим церебральним паралічем та спастичним тетрапарезом. Однак викладені обставини не є підставою для відступу від засади рівності часток сторін у спільному майні в розумінні ч.2 ст.70 СК України, адже ОСОБА_4 має право звернутись до суду з позовами про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по сплаті аліментів, пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань, а також додаткових витрат, викликаних лікуванням дитини.

5.3. З огляду на це суд вважає, що за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить визнати право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_4 . Цей об`єкт нерухомого майна розташовується на земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_4 . Як вбачається зі змісту правової позиції, викладеної в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в такому випадку на підставі ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України до ОСОБА_4 також переходить право власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці.

5.4. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відчуження ОСОБА_3 у власність ОСОБА_5 автомобіля марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 , та автомобіля марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 , відбулось за згодою ОСОБА_4 . Ця обставина свідчить про те, що договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 22 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , були укладені з порушенням ч.2 ст.65 СК України. Ця обставина є підставою для визнання недійсними вказаних договорів, які за правилом ч.1 ст.236 ЦК України вважаються такими, що не мали юридичної сили, з моменту їх укладення. Тому ОСОБА_5 не мав права відчужувати спірні транспортні засоби у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». Ця обставина свідчить про те, що договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 8 грудня 2020 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», були укладені з порушенням ч.1 ст.319 ЦК України, відповідно до якої виключно власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

5.5. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 22 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 8 грудня 2020 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». При цьому суд звертає особливу увагу на те, що в матеріалах цивільної справи відсутній висновок експерта з інформацією про дійсну (ринкову) вартість автомобіля марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 , та автомобіля марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 . Ця обставина об`єктивно унеможливлює проведення фактичного розподілу транспортних засобів між сторонами, стягнення грошової компенсації вартості частки в них, а також врахування їх дійсної (ринкової) вартості при поділі іншого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності сторін. В такому випадку єдиним ефективним способом захисту їх прав залишається визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 , та на 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 .

5.6. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 також не подали докази на підтвердження дійсної (ринкової) вартості автобуса марки «Neoplan», номер кузова НОМЕР_7 . У виконання п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України головуючий роз`яснював представнику позивача ОСОБА_1 право заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи або подати до суду відповідний висновок експерта, складений в порядку ст.106 ЦПК України. Однак представник позивача ОСОБА_1 відмовився від вжиття вказаних процесуальних засобів. Крім того, автобус марки «Neoplan», номер кузова НОМЕР_7 ,був відчужений у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», директором якого є ОСОБА_3 .

5.7. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/2 частки в автобусі марки «Neoplan», номер кузова НОМЕР_7 , в розмірі 1000000 гривень відсутні. Тому у задоволенні первісного позову в частині цієї вимоги ОСОБА_3 належить відмовити.

б. щодо майна, що є об`єктом особистої власності одного з подружжя, а також щодо майна, що не є об`єктом ані спільної сумісної власності подружжя, ані особистої власності одного з них.

5.8. Встановлено, що право власності на 1180964 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» ОСОБА_3 набув ще до укладення шлюбу з ОСОБА_4 . Під час шлюбу кількість цінних паперів лише зменшилась до 369225 акцій. Ці обставини свідчать про те, що на підставі п.1 ч.1 ст.57 СК України 369225 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» є особистою власністю позивача. Однак ОСОБА_4 не визнає цієї обставини та помилково вважає, що вказані цінні папери є спільною сумісною власністю сторін.

5.9. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності за ОСОБА_3 належить визнати право власності на 369225 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». В такому випадку підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості частки у вказаних цінних паперах відсутні. Тому у задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимоги належить відмовити.

5.10. В матеріалах цивільної справи відсутні також докази на підтвердження того, що станом на 30 квітня 2018 року ПрАТ «Агробудмеханізація» уклала з ОСОБА_4 договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Тому зобов`язання, що виникли на підставі попередніх договорів купівлі-продажу квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 та №83/95 від 15 березня 2017 року, припинились на підставі ч.3 ст.635 ЦК України. Ця обставина свідчить про те, що у сторін не виникло ні права власності на ці об`єкти нерухомого майна, ні майнових прав на них. Натомість, зі змісту витягів з Державного реєстру речових правна нерухоме майно №73793667, №73794940 та №73789712 від 23 листопада 2016 року (а.с.47-49 т.2) вбачається, що право власності на спірні квартири вже понад п`ять років поспіль зареєстровано за ПрАТ «Агробудмеханізація».

5.11. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за сторонами майнових прав на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 відсутні. Тому у задоволенні первісного та зустрічного позовів в частині цих вимог належить відмовити також.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 -ни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне акціонерне товариство «Агробудмеханізація», про визнання майнових прав на квартири, визнання права власності на домоволодіння, земельну ділянку, автомобілі та прості бездокументарні іменні акції, стягнення грошової компенсації вартості частки в автобусі задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_4 та на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій по АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 , та на 1/2 частку в автомобілі «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 369225 простих бездокументарних іменних акцій приватного акціонерного товариства «АТАСС-Бориспіль».

У задоволенні первісного позову в частині інших вимог ОСОБА_3 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного акціонерного товариства «АТАСС-Бориспіль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне акціонерне товариство «Агробудмеханізація», про визнання майнових прав на частку в квартирах, визнання права власності на частку в домоволодінні та земельній ділянці, визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів, поділ автомобілів, стягнення грошової компенсації вартості простих бездокументарних іменних акцій задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на іншу 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_4 та на іншу 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій по АДРЕСА_4 .

Визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобілів №7296/19/007784 та №7296/19/007785, укладені 22 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобілів №7296/20/021761К та №7296/20/021762К, укладені 8 грудня 2020 року між ОСОБА_5 та приватним акціонерним товариством «АТАСС-Бориспіль».

Визнати за ОСОБА_4 право власності на іншу 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_2 , та на іншу 1/2 частку в автомобілі «Volkswagen Multivan», номер кузова НОМЕР_3 .

У задоволенні зустрічного позову в частині інших вимог ОСОБА_4 відмовити.

Повний текст рішення суду складений 23 травня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець