Ухвала

Іменем України

30 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 676/1599/21

провадження № 61-11876ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року в складі колегії суддів: Янчук Т. О., Корніюк А. П., Ярмолюка О. І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 03 жовтня 1993 року у виконавчому комітеті Рудської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис №8, розірвано.

11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що згідно конверту апеляційну скаргу подано 11 жовтня 2022 року. Разом з апеляційною скаргою відповідач звернулася до суду із клопотанням про поновлення строку з посиланням на статтю 354 ЦПК України, в обґрунтування якого зазначила, що під час проголошення рішення у суді першої інстанції присутня не була, про наявність рішення їй стало відомо у вересні 2022 року після проведення поховання чоловіка, отримала судове рішення лише 15 вересня 2022 року. Проте, доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження є помилковими. Датою ухвалення рішення, яке оскаржує ОСОБА_1 , є 04 жовтня 2021 року. Апеляційна скарга на вказане вище рішення подана після спливу одного року з дня складання повного судового рішення (11 жовтня 2022 року, згідно конверту). Випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, колегією суддів не встановлено. Про розгляд справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомлялась належним чином, на адресу її реєстрації, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, розписки про отримання судової повістки. Про поінформованість відповідачки про спір між сторонами справи про розірвання шлюбу свідчить написана власноручно ОСОБА_1 заява про надання строку на примирення. Апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду доводів виникнення або наявність обставин непереборної сили, внаслідок чого пропущено строк на апеляційне оскарження, не містять. У зв`язку з тим, що відповідачка оскаржила рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, її посилання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що регулюється в статті 354 ЦПК України, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення особі повного рішення суду, до уваги братись не може.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 23 листопада 2022 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та справу направити на новий розгляд до цього суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою суду першої інстанції від 20 липня 2021 року суд надав сторонам строк на примирення до 20 вересня 2021 року. Під час наданого судом строку для примирення відповідач з чоловіком владнали всі і розбіжності і з серпня 2021 року знову проживали разом. Після отримання повістки на 04 жовтня 2021 року чоловік сказав, що піде до суду і напише заяву про закриття справи, що вже неодноразово робив. Судове засідання 04 жовтня 2021 року не відвідувала, оскільки знала, що за заявою чоловіка справа про розірвання шлюбу буде закрита.

24 серпня 2022 року ОСОБА_2 загинув захищаючи Батьківщину від російських загарбників. На початку вересня 2022 року після отриманню довідки в Жванецькій сільській раді відповідачу стало відомо про наявність рішення суду від 04 жовтня 2021 року про розірвання шлюбу. 15 вересня 2022 року відповідач отримала в приміщенні суду копію рішення від 04 жовтня 2021 року.

Зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано, що в рішенні суду першої інстанції не зазначено дати складення повного тексту судового рішення, оскільки рішення суду першої інстанції було направлене до Єдиного державного реєстру судових рішень 20 жовтня 2021 року, то повний текст рішення суду першої інстанції був складений саме 20 жовтня 2021 року, а тому з моменту направлення рішення суду першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень не сплив один рік.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що:

датою ухвалення рішення, яке оскаржує ОСОБА_1 , є 04 жовтня 2021 року;

апеляційна скарга на вказане вище рішення подана після спливу одного року з дня складання повного судового рішення (11 жовтня 2022 року);

про розгляд справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомлялась належним чином, на адресу її реєстрації, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, розписки про отримання судової повістки;

про поінформованість відповідачки про спір між сторонами справи про розірвання шлюбу свідчить написана власноручно ОСОБА_1 заява про надання строку на примирення;

апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду доводів виникнення або наявність обставин непереборної сили, внаслідок чого пропущено строк на апеляційне оскарження, не містять.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) вказано, що

«загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2020 року у справі № 296/3261/17 (провадження № 61-678св20) зазначено, що

«виходячи з аналізу частини другої статті 358 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків передбачених пунктами 1-2 вказаної норми. ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення. Сама по собі відсутність рішення суду від 06 лютого 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень до жовтня 2019 року не свідчить про наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, та не було перешкодою для отримання відповідачем або його представником безпосередньо в суді інформації стан відомого їм судового провадження».

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Встановивши, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 11 жовтня 2022 року, тобто, після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков