РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання - Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , який обгрунтовуєтим, що відповідач по справі є її рідним батьком, котрий за рішенням суду виплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Зазначає, що на теперішній час вона несе витрати пов`язані з навчанням, включаючи плату за навчання, оскільки навчається у Федеральній державній автономній освітній установі-вищої освіти «Національний дослідницький університет «Вища школа економіки», що підтверджується договором №971-2019-КД від 17.09.2019 року. Повна вартість освітніх послуг відповідно до договору складає 759304 доларів США. Ймовірний строк закінчення навчання 30.06.2021. Також відповідно до договору №01/18/я від 23.04.2018 року вона навчається в Автономній некомерційній організації додаткової освіти «Російсько-японський навчальний центр» у Російській Федерації, вартість навчання в якій за один семестр становить 45000 рублів, що на момент звернення становило 17032,2 грн.

Вказує, що відповідач є працевлаштований, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує. Вона не в змозі самостійно себе забезпечувати, у зв`язку з тим, що їй необхідні додаткові кошти на оплату навчання, проїзд, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду.

Просить стягнути аліменти з відповідача в її користь у зв`язку з навчанням в твердій грошовій сумі, у розмірі 32 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення нею навчання.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29.04.2021 представник відповідача надав суду відзив, в котрому вказав, що відповідач ОСОБА_2 позов не визнає, заперечує проти його задоволення оскільки, вимоги позивачки є необґрунтовані, подані позивачкою копії документів є неналежними і недопустимими доказами, немає обґрунтованого розрахунку цін. Крім того, вказує, що починаючи з 10.06.2020 і по даний час відповідач ніде не працює, в тому числі і у Республіці Польща у зв`язку з закінченням дії Дозволу типу А №06684/18, підприємницьку діяльність не веде, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, будь яке нерухоме майно відсутнє. Його матеріальний стан є таким, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дорослої дочки до досягнення нею віку 23 роки чи до закінчення навчання. У зв`язку з незадовільним станом здоров`я, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 10.12.2020 року, консультаційним висновком Медичного центру від 15.12.2020, випискою №665 із амбулаторної карти ОСОБА_2 , останній потребує значних матеріальних затрат на лікування.

05.08.2021 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій представник наголошує на тому, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Звертає увагу суду на те, що у відповідача на підставі договору Дарування №1323 від 06.08.2004 перебуває Ѕ частина будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, відповідачем не подано документів, які б підтверджували, що він є непрацездатним або має протипоказання до роботи. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 з підстав зазначених у видзиві.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних соіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

17 вересня 2019 року між Федеральною державною автономною освітньою установою вищої освіти «Національний дослідницький університет «Вища школа економіки» і позивачкою ОСОБА_1 укладено договір №971-2019-КД про навчання за денною формою за основною освітньою програмою вищої освіти «Дизайн». Повна вартість освітніх послуг за Договором становить 759 304,00 долари США. Строк навчання складає 4 роки.

Довідками Федеральної державної автономної освітньої установи вищої освіти «Національний дослідницький університет «Вища школа економіки» від 23.01.2018, 27.10.2020, 11.02.2020 підтверджується, що ОСОБА_1 з 01.09.2017 року навчається на денній формі навчання цього учбового закладу. Термін навчання до 30.06.2021.

Крім того, 15 серпня 2020 року між Автономною некомерційною організацією додаткової освіти «Російсько-японський навчальний центр» і позивачкою ОСОБА_1 укладено договір №01/18/я/новий з підготовки по японському язику. Вартість навчання за один семестр становить 49 000,00 рублів.

Доводи представника відповідача про те, що вказані письмові докази, подані позивачкою, є недопустимими, оскільки не надано їх переклад українською мовою, суд вважає безпідставними.

Так, нормативно-правові акти, на які посилається представник відповідача (стаття 9 ЦПК України, Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України) визначають українську мову як державну мову та встановлюють мову процесуальних документів, які мають складатися українською мовою (як-от: заяви, апеляційні, касаційні скарги, які подаються учасниками справи до суду). Проте вказані законодавчі вимоги не поширюються на ті документи, які подаються учасниками справи на підтвердження тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає необхідним зауважити, що представник відповідача у судовому засіданні не зазначав про наявність у нього сумнівів у відповідності поданих позивачкою копій документів оригіналам або незрозумілість їх змісту.

Отже, надані позивачкою письмові докази на підтвердження факту продовження нею навчання, суд приймає до уваги при ухваленні рішення по справі.

З наданих відповідачем ОСОБА_2 документів судом встановлено, що останній на теперішній час офіційно не працевлаштований, доходів і соціальних виплат як безробітна особа не отримує, будь-якого нерухомого майна у власності не має.

Доводи позивачки про те, що відповідач працює за трудовим договором на території Республіка Польща, є необґрунтованими, оскільки строк Дозволу типу А №06684/18 на працю іноземця на території Республіки Польща, на який позивачка посилається на підтвердження працевлаштування позивача та отримання ним заробітної плати, закінчився ще 10.06.2020.

Згідно Консультаційного висновку спеціаліста КП «Волинська обласна клінічна лікарня» від 10.12.2020 року, консультаційного висновку Медичного центру від 15.12.2020, виписки №665 із амбулаторної карти ОСОБА_2 , копії яких надані відповідачем, останньому встановлений діагноз: «Хронічний ларингіт. Ангіофіброма правої голосової складки». Рекомендоване оперативне лікування у плановому порядку.

Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено судом позивачка ОСОБА_1 є повнолітньою дочкою відповідача ОСОБА_2 , якій на час звернення до суду виповнилося 18 років і, яка продовжує навчання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, а тому зобов`язаний приймати участь в матеріальному забезпеченні своєї дитини. Посилання відповідача на потребу лікування, водночас не може свідчити про його неспроможність працювати за станом здоров`я та сплачувати аліменти доньці на період навчання.

Проте, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що позивачкою не доведена спроможність відповідача надавати їй допомогу в заявленому розмірі.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст. 182 СК України, виходячи з засад розумності і справедливості, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, і з відповідача підлягають стягненню аліменти на період навчання повнолітньої доньки у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів, суд також враховує, що обов`язок надавати матеріальну допомогу на дочку, яка продовжує навчатись, є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері.

Щодо вимог сторін про відшкодування понесених ними витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Оскільки сторони не подали докази щодо розміру понесених ними витрат? суд вважає, що ці витрати не підлягають відшкодуванню.

Крім того, відповідно до ст..141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст 12,81,89,141,263-265 ЦПК України, ст.ст.199-201 Сімейного кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти в користь повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у зв`язку з її навчанням, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 11 січня 2021 року і до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий А.М. Лутай