ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25261/19

Провадження № 22-ц/4820/435/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря : Журбіцького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року (суддя Палінчак О.М.) за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк», позивач, банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2007 року з додатковою угодою № 1 від 02.11.2007 та з додатковою угодою № 2 від 24.12.2009. Відповідно до умов споживчого кредиту банк видав, а боржник прийняв кредит в розмірі 25000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 02.11.2007 укладено договір іпотеки № 62665, предметом якого є квартира загальною площею 57,9 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, станом на 09.09.2019 року існує заборгованість за кредитом 8333,6 доларів США; за процентами за користування кредитом 1925,75 доларів США; за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений термін 7968,32 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 09.09.2018 по 09.09.2019 75388,3 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 694,45 грн., а всього заборгованість за кредитом та процентами 18227,67 доларів США, пені 76082,75 грн.

У зв`язку з цим позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру загальною площею 57,9 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2007, заборгованість за кредитом та процентами 18227,67 доларів США, та пені 76082,75 грн. на користь АТ «УкрСиббанк», шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що пред`явивши вимогу до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у квітні 2015 року про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, АТ «УкрСиббанк» змінило строк виконання основного зобов`язання щодо повернення кредиту з нарахованими відсотками. У банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки після спливу 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а саме з 01.06.2015 року протягом трьох років до 01 червня 2018 року. Однак даний позов подано до суду 07.09.2019 року, з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначено, що вірним є посилання суду, що пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, проте висновок суду про пропуск банком строку позовної давності вважає помилковим. Судом першої інстанції не враховано, що заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.09.2015 року у справі № 686/13942/15-ц було скасоване. В подальшому рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2016 року в цій справі оскаржувалося в апеляційному та касаційному порядку і остаточно набрало законної сили після перегляду справи в суді касаційної інстанції, 01.08.2019 року.

Тому банк вважає, що саме з цього моменту дізнався, що не зможе захистити свої права як стягувач шляхом реалізації заставного майна в рамках виконавчого провадження у цій справі в судовому порядку.

Судом не проаналізовано та не надано правової оцінки спливу позовної давності до вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором, який є окремим правочином та правовідносини щодо якого регулюються іншими нормами матеріального права. Судом першої інстанції не враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 668/9978/15-ц.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

В судове засідання представник АТ «УкрСиббанк» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2007 року з додатковими угодами №№ 1, 2 від 02.11.2007 року та від 24.12.2009 року, строком до 01.11.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору).

В забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором 02.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 62665, відповідно до умов якого передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 57.9 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві власності.

Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки на вказану квартиру було накладено заборону відчуження та зареєстровано обтяження іпотекою у Державному реєстрі іпотек.

Умовами кредитного договору встановлено дату остаточного повернення кредиту 01 листопада 2017 року.

Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором (п. 4.1.1 договору іпотеки).

Сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (пункт 3.1.3 Кредитного договору).

При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 32 (тридцяти двох) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги- з 41 календарного дня з дати відправлення(пункт 6.2 Кредитного договору).

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом було здійснено 25 липня 2014 року, останній платіж на погашення зобов`язання по відсоткам було здійснено - 25 вересня 2014 року.

20 квітня 2015 року позивач направив позичальнику ОСОБА_2 та поручителям, в тому числі і ОСОБА_1 , досудові вимоги про повне погашення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2007 року № 0.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року у справі № 686/13942/15-ц, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.11.2007 року в розмірі 9481,13 доларів США, пеню 11716,30 грн. та судовий збір 2108,70 грн. В позові до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Банк, використовуючи своє право відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України шляхом пред`явлення позову про стягнення усього розміру заборгованості за кредитним договором до кінцевого терміну, змінив строк виконання цього зобов`язання. Ця обставина не оспорюється апелянтом.

Пред`являючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки банк посилався на те, що станом на 09 вересня 2019 року заборгованість залишається непогашеною та становить: по кредиту та процентам у розмірі 18227,67 дол.США, пені у розмірі 76082,75 грн., на підтвердження розміру заборгованості надано довідку-розрахунок (а.с.37-48 т.1).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку`передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як вбачається із матеріалів справи, у пункті 4.1.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту - 01 листопада 2017 року.

Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині ( розділ 6 пункти 6.1-6.2) договору про надання споживчого кредиту від 02 листопада 2007 року.

При цьому сторони передбачили, що терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважається такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення-вимоги банку про дострокове повернення кредиту, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення (пункт 6.2).

20 квітня 2015 року банк боржнику ОСОБА_2 та іпотекодержателю ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором направив вимогу про дострокове повернення кредиту.

У цій вимозі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на умови Договору про надання кредиту №0, вимагало достроково, на 32-й день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року у справі № 686/13942/15-ц, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.11.2007 року в розмірі 9481,13 доларів США, пеню 11716,30 грн. та судовий збір 2108,70 грн. В позові до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Як видно із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 02.11.2007 року банком нараховується заборгованість станом на 09.09.2019 року, включаючи заборгованість за процентами та пенею за передбаченими умовами кредитного договору. Однак, змінивши строк виконання основного зобов`язання, нарахування процентів та пені на підставі умов передбачених даним кредитним договором після закінчення цього строку суперечить вимогам закону.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає, на 32-й день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (сорок перший день після надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі), а саме 01 червня 2015 року.

Установивши, що банк, пред`явивши 20 квітня 2015 року боржнику і поручителям, досудову вимогу про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором та посилаючись на положення кредитного договору, вимагав достроково, на 32-й день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі, змінив строк виконання основного зобов`язання, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що ПАТ «УкрСиббанк» пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі 01 червня 2015 року протягом трьох років (01 червня 2018 року), проте до суду звернувся з позовом у вересні 2019 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Аналогічний висновок за подібних правовідносин міститься в постанові Верховного Суду справа №357/9126/17-ц від 10 жовтня 2019 року.

Твердження заявника про те, що про порушення свого права позивач дізнався після ухвалення остаточного рішення Верховним Судом по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором 01 серпня 2019 року є безпідставними та не змінюють початок перебігу строку позовної давності, 01 червня 2015 року, виникнення права задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у зв`язку з невиконанням вимог боржником про дострокове повернення кредиту.

Суд не приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.05.2019 року у справі №668/9978/15-ц, на які посилався апелянт, оскільки обставини вказаної справи є іншими.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 липня 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

Т.В. Спірідонова

О.І. Ярмолюк