Справа № 303/4122/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунич М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2021 року, ухвалене головуючим суддею Монич В.О., за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності

встановив:

У Червні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.10.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 305/150-Ж-07, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 200 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 04.10.2017 та сплатою 15% річних, з можливістю щорічного перегляду подальшого розміру процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору, в цей же день між банком та позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку банку передано житловий будинок, загальною площею 253,50 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 . 01.10.2008 між сторонами укладено додаткову угоду згідно якого базову валюту кредитування змінено на долар США, встановлено, що банк надав позичальнику кредит в сумі 36 924,11 доларів США. Предмет іпотеки складає 454 500,00 гривень, що еквівалентно 93 497,36 доларів США на день укладення іпотечного договору.

12.03.2019 державним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району, Закарпатської області Горщан М.В. було оформлено право власності за АТ «Укрсоцбанк» на вказаний житловий будинок на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору, серія та номер К/И/УСБ/Б виданого 01.12.2018 АТ «Укрсоцбанк». Однак, позивачам таке повідомлення не направлялося та не отримано ними, що дає підстави вважати, що державним реєстратором внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі фіктивних документів. За таких обставин у АТ «Укрсоцбанк» не було підстав оформляти за собою право власності на іпотечне майно в рахунок виконання основного зобов`язання. Крім того, АТ «Укрсоцбанк» не надіслало іпотекодавцям та боржнику письмової вимоги про усунення порушень від 01.12.2018, а документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги відсутній. А отже, державний реєстратор не мав юридичних підстав звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом передання на нього права власності іпотекодержателю.

Разом з цим, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2018 № 303/6687/17 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах суми 29 584 доларів США, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно із ЗУ «Про виконавче провадження». Рішення суду набрало законної сили 26.01.2019.

Також, державний реєстратор, незважаючи на вимоги Інструкції, здійснив державну реєстрацію на підставі неактуальних технічних характеристик об`єкта нерухомості, зазначено об`єкт нерухомого майна загальною площею 253,50 кв.м., що суперечить дійсним технічним характеристикам об`єкта 244,90 кв.м. Спірне нерухоме майно підпадає під дію ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визнати незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 46003250 від 18.03.2019 року 14:03:10 та скасувати запис №30738173 від 12.03.2019 17:31:02 про реєстрацію речового права власності на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк», ), який вчинено державним реєстратором Горщар М.В., Велятинської сільської ради Хустського району, Закарпатської області.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 46003250 від 18.03.2019 року 14:03:10 та скасовано запис №30738173 від 12.03.2019 17:31:02 про реєстрацію речового права, права власності на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк», ), який вчинено державним реєстратором Горщар М.В., Велятинської сільської ради Хустського району, Закарпатської області.

На дане рішення АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що умовами Іпотечного договору сторонами погоджено процедуру передачі права власності предмету іпотеки іпотекодержателю (пп. 2.4.3. п. 2.4., п. 4.1 Договору іпотеки). Згідно пп. 4.6.3 п 4.6 Договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів як шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Отже, застереження в Договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності па предмет іпотеки також є Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, з чим і погодився суд першої інстанції.

Вважає, що суд дійшов до неправильного висновку про неналежне повідомлення позивачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, 05.12.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням із застереженням, що у разі непогашення заборгованості по Кредитному договору банком/іпотекодержателем буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відповідне повідомлення було вручено адресатам 08.12.2018, що стверджується наданими суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем було зареєстроване 12.03.2019, тобто процедура та строки визначені законом були дотриманні. Державному реєстратору, у відповідності до вимог п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме манно та їх обтяжень затвердженого постановою KM У №1 127 від 25.12.15, були надані: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем, іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. А тому, судом першої інстанції невірно зроблено висновок про те, що Банком не дотримано вимог закону.

Також вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норму матеріального права, а саме Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-V11 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закон) України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомою житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Враховуючи те, що плота житлового будинку становить 253,5 кв. м, то слід дійти висновку, що дане майно не підпадає під дію вказаного Закону, однак судом не взято до уваги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 05.10.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 305/150-Ж-07, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 200 000,00 гривень з кінцевим терміном повернення 04.10.2017 та сплатою 15% річних, з можливістю щорічного перегляду подальшого розміру процентів за користування кредитом (а.с.26-33).

05.10.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 305/148-Ж-07, у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань по договору кредиту № 305/150-Ж-07 від 05.10.2007, згідно якого в іпотеку банку передано житловий будинок, загальною площею 253,50 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (а.с.34-35).

Вказане нерухоме майно, передано в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» 10.06.2005 на підставі іпотечного договору № 58-Ж, у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань по договору кредиту № 58-Ж від 10.06.2005 (а.с.24-25).

01.10.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено додаткові угоди згідно якого базову валюту кредитування змінено на долар США, встановлено, що банк надав позичальнику кредит в сумі 36 924,11 доларів США. Загальна вартість предмету іпотеки становить 454 500,00 гривень, що еквівалентно 93 497,36 доларів США (а.с.36-37, 38, 39, 40-41).

Згідно висновку про вартість майна від 13.11.2017 наданого ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ», ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 , становить 1 309 328,00 гривень (а.с.42).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2018, яке набуло законної сили, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах суми 29 584 доларів США, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно із ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.43-50).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 164417349 від 22.04.2019 року, державним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району, Закарпатської області Горщар М.В. проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46003250 від 18.03.2019 02 на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», (а.с.14-15).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі Закон № 898-IV) іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону № 898-IV).

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно пп. 4.6.3 п 4.6 договору іпотеки сторони домовились про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в один із таких способів як шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Частиною першою статті 2 Закону 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону N 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону N 1952-ІV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцяти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Заперечуючи даний позов, АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфабанк» посилався на те, що вказаних приписів було дотримано, а саме боржникам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надсилалося банком повідомлення за №К/И/УСБ/Б від 01.12.2018 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (а.с.84), яке ними отримано 08.12.2018 (а.с.85,86).

АТ «Альфабанк» звернулось 12.10.2021 за № 19216-34 до АТ «Укрпошта» за роз`ясненням підстав вручення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Та 03.11.2021 за вхідним № 197245 АТ «Альфабанк» отримало від АТ «Укрпошта» повідомлення яке датоване 23.10.2021 за №1853-А-313-В з якого вбачається, що відповідно до умов п. 106 Правил надання послуг поштового зв`язку /затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 року №270/ під час вручення внутрішніх реєстрових поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштові відправлення Укрпошта Стандарт та Укрпошта Експрес), що прийняті до пересилання з рекомендованим повідомленням про вручення, працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вручено 08.12.2018 року особисто одержувачам таких поштових відправлень, що засвідчено підписом працівника поштового зв`язку. Тобто, зазначені рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вручено останнім у відповідності до вимог п. 106 Правил надання послуг поштового зв`язку не дивлячись на те, що відсутні підписи одержувачів таких повідомлень.

Позивачі на спростування тверджень про отримання ними рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення надали суду Трекінги відстеження відправлень по Україні від 02.02.2021 року за номером 788 та 796 в яких зазначено, що дані про відправлення з такими номерами на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі Укрпошти (а.с. 182-183).

Проте за загальними правилами поштового зв`язку, які зазначені в абзаці 2 пункту 119 Правил надання послуг поштового зв`язку - невручені поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання.

Водночас, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вручено 08.12.2018 року особисто одержувачам таких поштових відправлень, тому інформація про дані відправлення в системі Укрпошти за аналогією не могла зберігатись більше шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання. Крім цього, трекінги відстеження відправлень по Україні були отримані (перевірені) аж 02.02.2021 року, після спливу двох років, тож відомості у системі Укрпошти на зазначений час не могли зберігатись після спливу такого значного періоду часу. А звідси, трекінги відстеження відправлень по Україні за наведених обставин є неналежними, недостовірними та недостатніми доказами в підтвердження позивачами обставин неотримання рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Зазначене у своїй сукупності дає колегії суддів підстави дійти обґрунтованого висновку з приводу того, що відповідачем було надіслано позивачам рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень у відповідності до приписів Правил надання послуг поштового зв`язку. А звідси, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку стосовно того, що позивачі не отримували 08.12.2018 року повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

Відтак, процедура та строки визначені Законом України «Про іпотеку» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням були дотримані Банком, адже право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем було зареєстровано лише 12 березня 2019 року, тобто через три місяці з моменту отримання повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно пункту 1.1. Іпотечного договору №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року, Іпотекодавці ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) передають в іпотеку Іпотекодержателю (Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк») у якості забезпечення виконання Позичальником ( ОСОБА_3 ) зобов`язань за Договором кредиту №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року (основне зобов`язання) таке нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 253,50 м.кв., а житловою 96,30 м.кв. з приналежними до будинку спорудами та прибудовами, (а.с. 34-35).

До зазначеного Іпотечного договору №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року, сторони вносили зміни та доповнення Додатковими правочинами від 01.10.2008 року та 03.12.2009 року, але змін у пункт 1.1. Іпотечного договору щодо зменшення загальної площі житлового будинку з 253,50 м.кв. до 244,00 м.кв., сторонами не вносилось, (а.с. 38, 40).

За змістом підпункту 2.1.7. пункту 2.1. Іпотечного договору №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року, Іпотекодавці зобов`язані без встановленого дозволу відповідних державних органів та письмової згоди Іпотекодержателя не здійснювати перебудови та/або перепланування Предмету іпотеки.

Та в пункті 1.12. цього Іпотечного договору зазначено, що Іпотекодавці ознайомлені з умовами договору, яким обумовлене Основне зобов`язання, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень немає.

Позивачами як Іпотекодавцями долучено до позову Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлено станом на 24 травня 2019 року, тобто після 12 березня 2019 року, коли було зареєстровано право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, (а.с. 16-22). У даному Технічному паспорті зазначено, що загальна площа двоповерхового житлового будинку становить 244,90 м.кв.

Зазначене вказує на те, що Іпотекодавці припустились порушень взятих на себе при укладенні Іпотечного договору №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року, а оскільки такі дії вчинені без письмової згоди Іпотекодержателя то вони не мають правового значення для Іпотечного договору №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року і такий не підлягає самостійній зміні з боку Іпотекодавців.

Більше того, позивачі відмовились від позовної вимоги про визнання частково недійсним пункту 1.1. Іпотечного договору №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року який стосується визначення загальної площі житлового будинку в розмірі 253,50 м.кв., та ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02.02.2021 року така позовна вимога залишена без розгляду, (а.с. 188).

Відтак, у даному спорі слід брати за основу той загальний розмір площі житлового будинку, який сторонами погоджено у пункті 1.1. при укладенні Іпотечного договору №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року.

Як передбачено пунктом 1 ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року (набрав чинність 07.06.2014р.) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 ЗУ Про заставу та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Враховуючи те, що загальна площа житлового будинку в розмірі 253,50 м.кв. за Іпотечним договором №305/150-Ж-07 від 05 жовтня 2007 року, а звідси дія ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не поширювалась на зазначений предмет іпотеки станом на 12 березня 2019 року, коли було зареєстровано право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що у матеріалах справи відсутні відомості про дотримання Іпотекодержателем процедури та строків визначених Законом України «Про іпотеку» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Також безпідставним є і висновок суду першої інстанції з приводу того, що загальна площа житлового будинку становить 244,90 м.кв. і це слугувало підставою для заборони звернення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Зважуючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає на підставі ст. 376 ЦПК України скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в позові. А звідси, вимоги апеляційної скарги як підставні, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача. Таким чином судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмір 1.152,60 грн (а.с. 217), підлягають стягненню із кожного з позивачів по 576,30 гривень.

Приймаючи до уваги встановлене та керуючись приписами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2021 року, скасувати та постановити у даній справі постанову про відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в задоволенні позову до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності.

Стягнути з ОСОБА_1 , 1962 р.н., РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», , юридична адреса: м. Київ, вул. В.Васильківська, 100 судові витрати по 576,30 гривень з кожного, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 21 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: