Дата документу 23.02.2022
Справа № 334/7882/21
Провадження № 2/334/718/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 р. м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Коломаренко К.А.

за участю секретаря Фарзаєвій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за участі: позивача ОСОБА_1 (особисто), представника позивача адвоката Аворник Л.В. (діє на підставі Ордеру серії АР №1052502 від 11.10.2021), відповідача ОСОБА_2 (особисто), представника відповідача адвоката Білостоцького Дмитра Олександровича (діє на підставі Ордера серії АР №1053243 від 05.11.2021), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить здійснити поділ автомобіля марки CITROEN, модель NEMO, 2008 року виготовлення об`єм двигуна 1399 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя між нею та відповідачем; виділити автомобіль марки CITROEN, модель NEMO, 2008 року виготовлення об`єм двигуна 1399 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 , у власність ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 65 000,00 грн в рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіля марки CITROEN, модель NEMO, 2008 року виготовлення об`єм двигуна 1399 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно заяви про зменшення позовних вимог, поданої в ходу судового розгляду, позивач просить здійснити поділ автомобіля марки CITROEN, модель NEMO, 2008 року виготовлення об`єм двигуна 1399 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя між нею та відповідачем; виділити автомобіль марки CITROEN, модель NEMO, 2008 року виготовлення об`єм двигуна 1399 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 , у власність ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 48 720 грн в рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіля марки CITROEN, модель NEMO, 2008 року виготовлення об`єм двигуна 1399 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22.11.2008 вони з відповідачем уклали шлюб, про Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Запорізького МУЮ було складно запис за №847. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали автомобіль марки CITROEN, модель NEMO, 2008 року виготовлення об`єм двигуна 1399 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 . Право власності на автомобіль було зареєстроване на ім`я відповідача. 05.07.2017 шлюб між сторонами було розірвано, про що Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області було складно запис за №77. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користування відповідача. Посилаючись на те, що автомобіль придбаний сторонами в шлюбі, а отже є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є неподільною річчю та перебуває у користуванні відповідача, позивач бажає, щоб поділ майна подружжя був здійснений шляхом присудження автомобіля відповідачу та стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості Ѕ частини автомобіля.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

12.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволення позову. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог посилається на те, що 22.11.2008 року між ним та позивачкою був укладений шлюб, який 05.07.20017 року був розірваний. Під час їх перебування у шлюбі приблизно у липні 2013 року за ціною близько 50 000,00 грн. ним був куплений автомобіль CITROEN NEMO, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , після чого 07.08.2013 року після переобладнання та ремонту автомобіля облік транспортного засобу був здійснений у МРЕВ м. Дніпродзержинська. Зазначає, що під час перебування у шлюбі вони з позивачкою вели спільне господарство, мали спільний бюджет, але поряд з цим кожен з них як на час укладення шлюбу, так і за період перебування в шлюбі, мав особисті кошти, які витрачав на власний розсуд. Наголошує, що спірний автомобіль він придбав за кошти, які належали йому особисто. У січні 2013 року, у зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності внаслідок нещасного випадку травми, отриманої на виробництві, як особа, яка застрахована відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», йому була виплачена одноразова допомога у розмірі 75 263,76 грн. Саме на ці кошти він придбав спірний автомобіль. Зазначає, що оскільки страхова сума, одержана ним за обов`язковим особистим страхуванням, є його особистою приватною власністю, відповідно автомобіль, придбаний за ці кошти, є його особистою приватною власністю. Також посилався на те, що позивачкою пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки вона знала, що автомобіль він купує на свої власні кошти, завжди вважав його особистим майном, і будь-яких заперечень його права власності на автомобіль з боку позивачки не було. В позовній заяві дата, з якої позивачка вважає порушеним своє право власності, відсутня. З огляду на зазначене просить в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивач та представник позивача (кожен окремо) на задоволенні позовних вимог наполягали з підстав, визначених в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити. Позивач додатково пояснила суду, що в період шлюбу вони з відповідачем вели спільний бюджет, разом робили ремонти і в його оселі, і в її. Вважає, що автомобіль придбано на спільні накопичення під час шлюбу. Пояснила, що їй було відомо про виплату відповідачеві страхового відшкодування у зв`язку з травмуванням на роботі, але скільки йому виплатили кошів, вона не знала, кошти відповідач зберігав у сейфі. Не заперечувала, що відповідач казав, що кошти, отримані в якості страхового відшкодування, він витратить на придбання автомобіля. На запитання, чому не ставила питання про розподіл майна раніше, повідомила, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжували спілкуватись, він їй допомагав, тому вона вважала, що він до неї повернеться, проте він обрав іншу.

У судовому засіданні відповідач та представник відповідача (кожен окремо) в задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково за клопотанням відповідача його було допитано в якості свідка. В судовому засіданні відповідач пояснив, що в період перебування у шлюбі з позивачем вони вели спільне господарство, проте сумісних накопичень у них не було, грошові кошти, які вони отримували в якості заробітної плати, вони витрачали на ведення спільного господарства, робили в своїх помешканнях ремонти. У нього раніше був автомобіль марки Нива, яким він користувався. А коли отримав страхову виплату, одразу повідомив позивача про те, що витратить ці кошти на заміну автомобіля. Страхову виплату він отримав на початку 2013 року в січні чи лютому, а автомобіль придбав влітку 2013 року, оскільки знайшов варіант, який йому підходив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи та свідків, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2008 року (а.с.5).

05 липня 2017 року на підставі спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу від 27.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 05.07.2017 (а.с. 6).

Згідно відповіді на запит за власником ОСОБА_2 08.08.2013 року зареєстровано автомобіль CITROEN NEMO, 2008 року виготовлення з об`ємом двигуна 1 399 м. куб. (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль CITROEN NEMO, 2008 року виготовлення з об`ємом двигуна 1 399 м. куб., кузов номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником автомобіля є ОСОБА_2 (а.с. 41).

Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) в єдиному державному реєстрі транспортних засобів міститься інформація, що згідно довідки-рахунок серії ААВ №074191 від 21.06.2013 року, виданою ТОВ «Агентство незалежних експертиз» вартість придбаного ОСОБА_2 транспортного засобу марки CITROEN NEMO, 2008 року пуску, булого кольору, № кузова НОМЕР_2 з видачею державного номерного знаку НОМЕР_1 , склала 58 000,00 грн. (а.с. 60).

Таким чином, спірний автомобіль був придбаний відповідачем в період перебування у шлюбі.

Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до положень ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є також речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги ; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди; страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості Сімейний кодекс України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що спірний автомобіль, придбаний відповідачем під час перебування у шлюбі з нею, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний в період перебування у шлюбі, коли сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що спірний автомобіль придбано на грошові кошти, які є його особистою приватною власністю отримане страхове відшкодування у зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності внаслідок нещасного випадку травми, отриманої на виробництві, як особа, яка застрахована відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

З копії довідки №169 від 04.11.2021, виданої Запорізьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 дійсно перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі з 15.11.2012 по 30.11.2014 та отримував страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». В січні 2013 року ОСОБА_2 було призначено щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати професійної правоздатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку та одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 75 263,76 грн (а.с. 27).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що з позивачем є колегами, а свідок ОСОБА_4 дружить з позивачем близько 10 років. Обидві бували в будинку позивача та відповідача, бачили спірний автомобіль. Про те, що автомобіль був придбаний вони знали, їм про це повідомляла позивач, на чиї саме кошти, їм не відомо. Бачили, що відповідач приїздив за позивачем на цьому автомобілі на роботу, цей автомобіль стояв у них в дворі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він спілкується з відповідачем давно, приятелює. З приводу придбання відповідачем автомобіля в 2013 році повідомив, що коли відповідач підшукував автомобіль, він їздив з ним дивитись одну машину на Західну Україну, але вона їм не сподобалась. Спірний автомобіль відповідач вже купував сам. Свідкові було відомо, що гроші,за які було придбано автомобіль, отримані відповідачем в якості страхового відшкодування. Деякий час свідок зберігав кошти, які дав йому відповідач (в сумі сім тисяч доларів), в сейфі за місцем своєї роботи з дозволу роботодавця.

Дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем спірний автомобіль придбано за особисті кошти, а саме суми страхового відшкодування, отримані ним за обов`язковим страхуванням, а отже на нього не поширюється режим спільної сумісної власності подружжя, тому позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Щодо заяви відповідача про сплив строку позовної давності як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до висновку, сформованого в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в позові по суті, підстав для застосування строку позовної давності судом не вбачається.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

При цьому, судом враховано, що представником позивача адвокатом Аворник Л.В. заявою, поданою через канцелярію суду 19.01.2022, повідомлено, що докази розміру витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву заявив, що витрати, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, попередньо (орієнтовно) складають 6 000,00 грн, з яких дії, пов`язані з підготовкою відзиву на позов 3 000,00 грн, участь в судових засіданнях 3 000,00 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, та призначити судове засідання для розгляду таких заяв сторін.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 12 годину 45 хвилин 11.03.2022 в приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 1/2, кабінет №6.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.