Номер провадження: 22-ц/813/7494/22
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року у складі судді Луняченка В.О.,

в с т а н о в и в:

В червні 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Маріуполь Донецької області, про що свідчить акт про настання смерті. В реєстрації факту смерті їй відмовлено органами РАЦС та рекомендовано звернутися до суду. У заяві посилається на те, що ОСОБА_2 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та безпосередньо здійснював заходи кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » БТ№13/1т/оц/оту від 27.02.2022. Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 повідомлено про смерть ОСОБА_2 ,1999 р.н.. Так з акту №64/БТТр/46 від 04.04.2022, складеного полковником ОСОБА_3 , підполковником ОСОБА_4 , старшим лейтенантом ОСОБА_5 , майором медичної служби ОСОБА_6 , полковником медичної служби ОСОБА_7 , вбачається, що вони засвідчили те, що 22.03.2022 о 13.30 год. командир відділення управління взводу управління командира батареї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 -матрос ОСОБА_2 , перебуваючи в м. Маріуполь, та безпосередньо здійснюючи заходи ( приймаючи участь) кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » БТ№13/1т/оц/оту від 27.02.2022, загинув внаслідок отримання множинних осколкових поранень, травматичної ампутації лівої верхньої кінцівки під час авіаційного удару та артилерійського обстрілу з боку противника.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року заяву залишено без задоволення.

ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, відповідно до якого заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити. Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно АКТУ № 64/БТТр/46 про настання смерті від 04 квітня 2022 року у місті Маріуполь Донецька область Україна.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам закону, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права. Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення послався на Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332 та в мотивувальній частині того ж таки рішення зазначив, що ця інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил. Тобто, ухвалюючи судове рішення в обґрунтування мотивації ухваленого судового рішення, суд, послався на інструкцію, яка не поширюється на даний випадок, так як її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходився та помер в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

08.08.2022 Відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав суду відзив на апеляційну скаргу, посилається на те, що при неможливості отримання документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою необхідно звернутися до суду (за місцем знаходження заявника) з заявою про встановлення факту смерті. Надалі від представника відділу надійшла заява про надійшла заява про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 її представник з`явилися в судове засідання, підтримали доводи заяви та апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема п. 8, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Зазначеною нормою передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За вимогами частини 2 статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з частиною третьою статті 12,частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (статті 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК.На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Факт смерті особи в певний час встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів міліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

Звертаючись із заявою про вставлення факту смерті сина, ОСОБА_1 посилалась на те, що отримала акт №64/БТТр/46 від 04.04.2022, складений полковником ОСОБА_3 , підполковником ОСОБА_4 , старшим лейтенантом ОСОБА_5 , майором медичної служби ОСОБА_6 , полковником медичної служби ОСОБА_7 , що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13.30 год. командир відділення управління взводу управління командира батареї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 -матрос ОСОБА_2 , перебуваючи в м. Маріуполь, та безпосередньо здійснюючи заходи ( приймаючи участь) кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » БТ№13/1т/оц/оту від 27.02.2022, загинув внаслідок отримання множинних осколкових поранень, травматичної ампутації лівої верхньої кінцівки під час авіаційного удару та артилерійського обстрілу з боку противника.

12 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), із заявою щодо державної реєстрації смерті сина, але їй було повідомлено про неможливість здійснення державної реєстрації його смерті через відсутність документів встановленої форми про смерть, виданих закладом охорони здоров`я або судово-медичного установою або рішення суду про встановлення факту смерті або про оголошення його померлим (а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, суд першої інстанції зазначив, що існує інший окремий порядок щодо реєстрації смерті військовослужбовця та отримання відповідного свідоцтва про смерть, що передбачено:

-Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332;

-Інструкцією про організацію поховання військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби, затвердженої Наказом Міністра Оборони України 05.06.2001 №185.

Проте в Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332 зазначено, що вона не поширюється на військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Інструкція про організацію поховання військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби, затвердженої Наказом Міністра Оборони України 05.06.2001 №185 визначає порядок дій посадових осіб Збройних Сил України щодо організації поховання військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби. Правила Інструкції про порядок сповіщення про загибель (смерть) військовослужбовців відповідного військового комісара та надіслання йому поштою письмового повідомлення встановленого зразка за формою, наведеною у додатку 2 до пунктів 3.5 і 4.2 Інструкції, не вирішує питання встановлення факту смерті, що є предметом вирішення у цій справі.

Отже, як на підставу відмови в задоволенні заяви суд послався на нормативні акти, якими відносини не регулюються.

Більш того, відмовляючи через обрання невірного порядку вирішення питання про встановлення факту смерті суд зобов`язаний був зазначити який порядок є вірним, проте обмежився формальним висновком, що визначений не може бути замінений іншим.

Зміст рішення суду свідчить про те, що судом застосовані норми, які не підлягають застосуванню, судом проігноровані доводи заявника та не визначено зміст того, на що посилався учасник справи.

Зважаючи на викладене, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с.6).

З акту №64/БТТр/46 від 04.04.2022, складеного полковником ОСОБА_3 , підполковником ОСОБА_4 , старшим лейтенантом ОСОБА_5 , майором медичної служби ОСОБА_6 , полковником медичної служби ОСОБА_7 , видно, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13.30 год. командир відділення управління взводу управління командира батареї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 - матрос ОСОБА_2 , перебуваючи в м. Маріуполь, та безпосередньо здійснюючи заходи ( приймаючи участь) кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » БТ№13/1т/оц/оту від 27.02.2022, загинув внаслідок отримання множинних осколкових поранень, травматичної ампутації лівої верхньої кінцівки під час авіаційного удару та артилерійського обстрілу з боку противника.

12.05.2022 за №7168/24.29-58 відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 відмовлено в здійсненні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 через відсутність документів встановленої форми про смерть, виданих закладом охорони здоров`я або судово-медичного установою або рішення суду про встановлення факту смерті або про оголошення його померлим, рекомендовано звернутися до суду (а.с.9).

З урахуванням викладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів обставини, викладені в акті, який складений повноважними особами та затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Доказів, які спростовують наведене, суду не подано, не встановлено таких і під час судового розгляду справи.

Відповідно до ч.3ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 без роз`яснення права надання доказів на обґрунтування доводів заяви та належного сповіщення про час та місце судового засідання, відтак суд апеляційної інстанції не обмежений в праві отримання доказів на стадії апеляційного перегляду справи.

Задовольняючи заяву, суд бере до уваги факт воєнного стану на території України, який введено 24 лютого 2022 року, та який триває на час вирішення спору, а також загальновідомий факт ведення станом на 22 березня 2022 року на території м. Маріуполь постійних активних бойових дій, здійснення обстрілів по його інфраструктурі та цивільних об`єктах міста.

Повідомленням про смерть від 06.12.2022 №4053, виданим начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 полковником ОСОБА_10 підтверджено загибель ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 старшого матроса військової частини НОМЕР_1 , у бою за Батьківщину, смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Сповіщенням №103 від 22.03.2022, направленим командиром ВЧ НОМЕР_1 на адресу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 повідомлено ОСОБА_8 про те, що його син, командир відділення взводу управління командира батареї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , старший матрос ОСОБА_2 , 1999 року народження, прийнятий на військову службу 10 квітня 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_10 у бою за Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 , смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту.

ОСОБА_1 у своїй заяві вказала, що встановлення відповідного юридичного факту їй необхідне для реєстрації смерті та отримання відповідного свідоцтва.

Враховуючи те, що в інший спосіб встановити відповідний факт неможливо, а встановлення факту смерті особи має важливе значення для реалізації прав заявника, то заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який народився в місті Одесі, проживав за адресою : АДРЕСА_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Маріуполь, Донецької області, Україна, з причин, визначених актом про настання смерті №64/БТТр/46 від 04.04.2022, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 04.04.2022.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 22.12.2022

Головуючий:

Судді: