РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/484/22

Провадження № 2/293/346/2022

25 липня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Артемчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхів цивільну справу за позовом

1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

до Територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради

про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради, за змістом якого просять:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ѕ право власності на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очерятинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визначити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Ѕ право власності на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очерятинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є спадкоємицями за законом. Зазначають, що після смерті батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім. Воровського Очерятинської сільської ради. Звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це відсутністю документа, що підтверджує право власності на майно. Для захисту своїх прав позивачі звернулись з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна.

Ухвалою від 09.05.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 09 червня 2022.

У судове засідання від 09.06.2022 справа не вносилась у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою від 27.06.2022 суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 25.07.2022.

Пунктом 4 даної ухвали суд у порядку ст. 84 ЦПК України повторно витребував від Житомирського обласного державного нотаріального архіву спадкову справу №196/1998, заведену щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

13.07.2022 за вх. №3140 з Житомирського обласного державного нотаріального архіву на запит суду надійшла копія спадкової справи №196/1998 та копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №69008257 від 23.05.2022 (а.с.57-62).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову позивачі зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Очеретянка Черняхівського району Житомирської області помер батько позивачів - ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить,зокрема, право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім. Воровського, Очеретянської сільської ради.

Позивачки прийняли спадщину після свого батька ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями зі спадкової справи №196/1198, заведеної державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області.

Позивачі вказують, інших спадкоємців, які б претендували на обов`язкову частку спадщини немає.

За оформленням права на спадкування майна позивачки звернулися в Черняхівську державну нотаріальну контору Житомирської області, проте постановою від 22.04.2022 нотаріус відмовив позивачкам у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на Сертифікат на право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім. Воровського Очерятинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай).

Для захисту своїх прав позивачі звернулись з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

11.07.2022 на адресу суду від позивачів надійшла заява, згідно якої останні просили розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. (а.с.56).

Відповідач - Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області повноважного представника в судове засідання не направив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. У поданій до суду 06.07.2022 заяві відповідач просив здійснювати розгляд справи без їх участі, щодо рішення покладаються на розсуд суду (а.с.55).

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України за відсутності сторін.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 25.07.2022 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Очеретянка Черняхівського району Житомирської помер батько позивачів - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.1995 (а.с 6).

За даними позивачів після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім Воровського Очерятинської сільської ради.

Згідно з матеріалами спадкової справи №196/1998 спадкоємцями за законом після ОСОБА_3 є її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивачі) (а.с.58-60).

За відомостями, що містяться у довідці виданої Очеретянським старостинським округом Черняхівської селищної ради №23 від 14.04.2022, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.14).

Родинний зв`язок між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) серії НОМЕР_2 від 21.07.1964, де у графі батько зазначено ОСОБА_3 (а.с.12), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29.10.1983, згідно якого ОСОБА_2 змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_2 » (а.с.13).

Родинний зв`язок між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) серії НОМЕР_4 від 24.03.1971, де у графі батько зазначено ОСОБА_3 (а.с.9), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 05.03.1999, згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_1 » (а.с.10).

Відповідно до інформації, наданої ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 18.02.2022 №263/30-22, встановлено, що ОСОБА_3 включений в уточнений список громадян, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності на підставі протоколу №2 загальних зборів членів КСП ім. Воровського с. Очеретянка Черняхівського району Житомирської області від 22.05.1997. Сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 не отримував (а.с.15).

Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком В.І. від 22.04.2022 позивачкам відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на Сертифікат на право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім. Воровського, Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа - Сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.17).

Позивачі, вказують на те, що вони як спадкоємці першої черги за законом не можуть в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права після померлого батька, а саме на Ѕ частку земельної частки (паю) кожному, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на заявлене майно.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Предметом даного спору є визнання за позивачами права власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частку земельної частки (паю) кожному.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Разом з тим ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268,1270 ЦК України, 2004 року.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Положеннями статті 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 ЗК України.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_3 , будучи включеним у список членів колишнього КСП ім. Воровського за життя мав право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Воровського, однак не отримав відповідний сертифікат. Після його смерті вказане право успадкували, однак не оформили на себе його доньки (позивачі у спарві) у зв"язку з відсутністю правовстановлювального документу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права позивачів оформити спадщину за законом у нотаріуса після смерті спадкодавця, відтак звернення позивачів до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивачі після смерті батька ОСОБА_3 фактично вступили у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у них відсутні оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (паю), та у зв`язку із відсутністю у позивачів іншого способу щодо визнання права власності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачів.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 13, 15, 16, 76-80, 89, 141,142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Ѕ права власності на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очерятинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Ѕ права власності на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очерятинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач: Територіальна громада в особі Черняхівської селищної ради (місцезнаходження: майдан Рад,2, смт Черняхів, Житомирська область, )

Повний текст судового рішення складений та підписаний:27.07.2022

Суддя Людмила ЛОСЬ