Справа № 367/3970/20
Провадження №4-с/367/23/2022
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Линника В.Я,

з участю секретаря Балинської О.С.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду скаргу ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла зазначена вище скарга, яку скаржник мотивує тим, що приватним виконавцем Говоровим П.В. 11.06.2020р. відкрито виконавче провадження №62326026 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про стягнення боргу за виконавчим листом по справі № 367/1983/14-ц, виданим 26.05.2020р. Ірпінським судом Київської області. У вказаному виконавчому провадженні скаржник являється боржником. Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 05.05.2020р. у вказаному провадженні було змінено стягувача. Але оскільки боржник про ухвалу про заміни стягувача у виконавчому листі не знала до 17.06.2020р., тому вважає, що вказана ухвала не набрала законної сили. У зв`язку із чим, на думку скаржника, відкриття виконавчого провадження № 62326026 є передчасним, а тому просить скасувати: постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала та просила задовольнити. Зауважила, що виконавче провадження №62326026 вже завершено.

Приватний виконавець Говоров П.В. в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. В матеріалах справи містяться письмові заперечення на скаргу, в яких вказано, що він вважає постанови приватного виконавця Говорова П.Г., винесені 11.06.2020р. в межах виконавчого провадження №62326026, такими що були прийняті відповідно до Закону та в межах повноважень приватного виконавця. Хоч скаржник вказує, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/1983/14-ц від 05.05.2020р., якою було замінено стягувача у виконавчому листі, не набрала законної сили, але дата набрання законної сили ухвалою Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/1983/14-ц від 05.05.2020р, визначена згідно із вимогами ст.ст. 261, 354 ЦПК України. Тому вважає таку аргументацію скарги ОСОБА_2 безпідставною. У зв`язку із цим, просить відмовити у задоволені скарги на рішення приватного виконавця Говорова Павла Григоровича у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку скаржника, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 11.06.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62326026 на виконання виконавчого листа по справі №367/1983/14-ц, виданого 26.05.2020р. Ірпінським міським судом Київської області на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 05.05.2020р. (а.с. 4)

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62326026, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/1983/14-ц від 05.05.2020р. у виконавчому листі по примусовому виконанню рішення, яке набрало законної сили 18.04.2018р., та виконавчого листа по вказаній справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором, замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». (а.с. 4)

На виконання вказаного виконавчого листа, 11.06.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.Г. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 4), про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 5) та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 6).

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Суд приходить до висновку, рішення та ухвала, на підставі яких видано виконавчий лист по справі № 367/1983/14, а в подальшому, 11.06.2020р. приватним виконавцем Говоровим П.Г. відкрито виконавче провадження №62326026, набрали законної сили. Тому, таке посилання скаржника нічим не обґрунтовується.

Враховуючи, що під час судового розгляду інших обставин, які б могли бути причиною повернення приватним виконавцем Говоровим П.Г. цього виконавчого листа без виконання, судом не встановлено.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що скаржником не ставилося питання про перегляд судових рішень, на підставі яких відкрито виконавче провадження №62326026.

Тому, суд приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 62326026, винесена 11.06.2020р. приватним виконавцем Говоровим П.Г., на підставі виконавчого листа по справі №367/1983/14-ц, виданого 26.05.2020р. Ірпінським міським судом Київської області, є правомірною. З огляду на це, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч.7 ст.31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно положень ч.1 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно із п.2 Розділу ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати неправомірними постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесені 11.06.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.Г. у ВП № 62326026.

Таким чином, приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження та винесені постанов про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження дотримано вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», що підтверджується матеріалами справи, які спростовують твердження заявника про неправомірність рішень приватного виконавця.

Суд не приймає до уваги те, що вказане вище виконавче провадження завершене, оскільки встановлює правомірність винесення оспорюваних постанов на момент їх прийняття.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 450-451 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

Ухвалу в повному обсязі буде складено до 16.07.2022 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Ірпінський міський суд Київської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду, а особами, які були відсутні під час її проголошення, - з дня її отримання.

Суддя В.Я. Линник