КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/5925/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Київ

Справа № 372/604/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Обухівське» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Висоцької Г.В.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Обухівське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди,

встановив:

У лютому 2020 року позивач ПрАТ «Обухівське» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди.

Позовну заяву обґрунтовує неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за укладеними сторонами попередніми договорами оренди земельних ділянок, відповідно до яких сторони зобов`язувались після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні позивача відповідно до державних актів: на території Першотравенської сільської ради згідно з державним актом на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003262; на території Нещерівської сільської ради згідно з державним актом на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003263; на території Обухівської міської ради згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003261, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки.

Позивач ПрАТ «Обухівське» за майбутнім договором зобов`язувалось до дати укладення основного договору за цим договором, щорічно до 31 грудня, сплачувати винагороду у розмірі 10 000 грн., з якої вираховуються податки. Згідно з п. 15 Попереднього договору після підписання цього попереднього договору, відповідач зобов`язався не укладати жодних угод з третіми особами щодо земельної ділянки, яку буде отримано у власність, до дати укладення основного договору. Згідно з п. 11 Попереднього договору в разі порушення відповідачем обов`язків зазначених у пунктах 1,4,6 вищевказаного договору, внаслідок чого основний договір не буде укладеним, в доповнення до обов`язку згідно п. 9 цього договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу отриману відповідно до п. 2 попереднього договору винагороду.

У 2018 році між ПАТ «Обухівське та відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено додаткові угоди про внесення змін до попереднього договору відповідно до п. 2 якого збільшили розмір винагороди з 10 000 грн. до 15 000 грн., а пункт 9 попереднього договору виклали в іншій редакції: «У разі порушення орендодавцем обов`язків, зазначених у п. 1,4,6 цього договору, сплачує орендарю протягом п`яти календарних днів неустойку в розмірі 100 000 грн.». В разі порушення умов договору, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу винагороду. Позивачем на виконання умов попереднього договору було виплачено відповідачам грошові кошти кожному.

У 2017 році позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:0007, відповідач ОСОБА_4 у 2019 році набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :06:005:0019, відповідач ОСОБА_3 у 2019 році набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0036, відповідач ОСОБА_2 у 2019 році набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:008:0052 внаслідок приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПрАТ «Обухівське».

Позивач направив відповідачам проекти договорів оренди на виконання п. 6 попереднього договору, однак відповідачі ухилилися від отримання поштових відправлень №№ 260, 400, 397, 159, які за закінченням терміну зберігання повернулись позивачу. Відповідно до п. 6 попереднього договору відповідач мав підписати проект договору оренди та не повернув його протягом 5 днів. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі передали земельну ділянку в оренду іншому суб`єкту господарювання - ТОВ «РОЗА-Л», чим унеможливили укладення основного договору. Внаслідок чого були порушені права позивача, тож він вимушений звернутись до суду з даними позовами до відповідачів.

Посилаючись на викладенні порушення умов попереднього договору, позивач ПрАТ «Обухівське» просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Обухівське» 30 000 грн., з яких 20 000 грн. сплаченої винагороди за 2016-2017 роки та 10 000 грн. неустойки, а також сплачений судовий збір;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Обухівське» 150 000 грн., з яких 50 000 грн. сплаченої винагороди за 2016-2019 роки та 100 000 грн. неустойки, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Обухівське» 135 000 грн., з яких 35 000 грн. сплаченої винагороди за 2016-2018 роки та 100 000 грн. неустойки, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Обухівське» 135 000 грн., з яких 35 000 грн. сплаченої винагороди за 2016-2018 роки та 100 000 грн. неустойки, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, голова правління ПрАТ «Обухівське»- Бондарчук Ю.В.звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не з`ясував, що спірні правовідносини між сторонами виникли не з договору оренди земельних ділянок, а з попереднього договору оренди земельних ділянок, предметом якого була домовленість сторін в майбутньому укласти договір оренди земельних ділянок на умовах, визначених попередніми договорами, однак, в зв`язку з тим, що відповідачі в порушення попередніх договорів, одночасно з отриманням права власності на земельні ділянки уклали договори їх оренди з іншою юридичною особою, виконання попередніх договорів укладених між сторонами стало неможливим, що і є підставою даного позову.

Зазначає, що відповідачі ще не будучи власниками земельних ділянок (земельних часток - паїв), уклали Попередні договори оренди земельних ділянок, власниками яких мали стати, отримали право отримувати грошову винагороду в розмірі 10 тисяч, а згодом 15 тисяч гривень щорічно та взяли на себе зобов`язання не укладати жодних договорів щодо земельних паїв з іншими особами, а при оформленні права власності своїх земельних ділянок укласти договори оренди виключно з позивачем. Позивач добросовісно виконував взяті на себе зобов`язання і розраховував на відповідну поведінку відповідачів, однак відповідачі в порушення Попередніх договорів, одночасно з отриманням права власності на земельні ділянки уклали договори їх оренди з іншою юридичною особою, чим фактично в односторонньому порядку відмовилися від виконання Попередніх договорів укладених між сторонами, і для позивача стало неможливим досягнення мети укладених Попередніх договорів - отримання права оренди земельних ділянок.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідачами до матеріалів судової справи не надавалися жодних пояснень своїх дій, обґрунтувань щодо порушення їх інтересів, несправедливості чи не пропорційності умов Попереднього договору чи штрафних санкцій. Жодних попереджень чи претензій до позивача, щодо умов Попередніх договорів від відповідачів не надходило. Більше того, отримавши у власність земельні ділянки, відповідачі уклали договори оренди своїх земельних ділянок з іншим підприємством на гірших умовах, ніж передбачено попереднім договором.

Зазначає, стаття 635 ЦК України не містить прямих вимог щодо «безоплатності попереднього договору» тощо, тому висновок суду першої інстанції в цій частині є безпідставним. Стверджує, що законодавець ч.1 ст. 635 ЦК України встановив обов`язкові вимого до Попереднього договору, однак, не обмежив сторін такого договору встановлювати попередніми договорами будь-які інші домовленості, в тому числі умов щодо відшкодування збитків за порушення Попередніх договорів. При цьому твердження суду першої інстанції щодо неналежного відповідача взагалі залишилося без жодного обґрунтування.

Вказує, що ні на момент підписання Попередніх договорів, ні в подальшому від відповідачів жодних заяв щодо роз`яснення істотних умов Попереднього договору чи будь-яких інших умов Попереднього договору або ж щодо необхідності досягнення згоди будь-яких інших умов Попереднього договору чи Основного договору не надходило. Відповідачі вважали укладеними Попередні договори і зверталися до позивача із заявами достроково виконати умови Попередніх договорів шляхом дострокової виплати винагороди передбаченої Попередніми договорами, про що свідчать заяви від 07.09.2016 року та від 06.02.2017 року ОСОБА_1 ; від 04.04.2017 року, від 23.02.2018 та від 21.01.2019 року - ОСОБА_3 ; від 6.05.2016 року, від 10.04.2017 року, від 15.01.2018 року та від 31.01.2019 року - ОСОБА_4 ; від 22.06.2018 року - ОСОБА_2 .

Посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №609/404/13-ц та у постанові від 19 серпня 2020 року у справі №333/3246/14-ц. Вважає, що висновки суду щодо визнання попередніх договорів оренди неукладеними є помилковими, оскільки момент настання обов`язку вчинення майбутніми орендодавцями та орендарем дій визначений сторонами в предметі Попереднього договору моментом реєстрації права власності на земельні ділянки (отриманням підтверджуючих документів), тобто вказівкою на подію, яка мала неминуче настати (і таки настала).

Вказує, що відповідно до інформаційних довідок, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 набула право власності - 08.08.2017 року, ОСОБА_2 набула право власності - 28.05.2019 року, ОСОБА_3 набула право власності - 09.07.2019 року, ОСОБА_4 набула право власності - 22.07.2019 року. Саме із цього часу у відповідачів виникли обов`язки вчинити дії, направлені для укладання Основних договорів оренди із позивачем. Крім того, в пункті 15 Попередніх договорів сторони погодили, що після підписання попередніх договорів, майбутні орендодавці зобов`язалися не укладати жодних угод з третіми особами щодо земельної ділянки, яка буде отримана ними у власність, до дати укладання Основного договору, однак в порушення зазначеного положення передали земельні ділянки в оренду ТОВ «Роза- Л».

В судовому засіданні представник позивача Школьна К.С. підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати.

Відповідачі в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.04.2016 року між ПрАТ «Обухівське», як орендарем, та ОСОБА_1 , як орендодавцем, укладено попередній договір оренди земельної ділянки № 89, відповідно до п. 1 якого сторони зобов`язуються після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПрАТ «Обухівське» відповідно до державних актів: на території Першотравенської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003262; на території Нещерівської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003263; на території Обухівської міської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ 003264, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки (том 1, а.с. 10-11).

05.04.2016 року між ПрАТ «Обухівське», як орендарем, та ОСОБА_4 , як орендодавцем, укладено попередній договір оренди земельної ділянки № 116, відповідно до п. 1 якого сторони зобов`язуються після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПрАТ «Обухівське» відповідно до державних актів: на території Першотравенської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003262; на території Нещерівської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003263; на території Обухівської міської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ 003264, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки (том 1, а.с. 109-110).

05.04.2016 року між ПрАТ «Обухівське», як орендарем, та ОСОБА_3 , як орендодавцем, укладено попередній договір оренди земельної ділянки № 130, відповідно до п. 1 якого сторони зобов`язуються після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» відповідно до державних актів: на території Першотравенської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003262; на території Нещерівської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003263; на території Обухівської міської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ 003264, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки (том 1, а.с. 187-188).

04.04.2016 року між ПрАТ «Обухівське», як орендарем, та ОСОБА_2 , як орендодавцем, укладено попередній договір оренди земельної ділянки № 96, відповідно до п. 1 якого сторони зобов`язуються після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» відповідно до державних актів: на території Першотравенської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003262; на території Нещерівської сільської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003263; на території Обухівської міської ради згідно державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ 003264, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки (том 2, а.с. 15).

Згідно з п. 2 Попередніх договорів оренди земельної ділянки, майбутній орендар (позивач), до дати укладення основного договору зобов`язався за цим договором сплачувати майбутньому орендодавцю (відповідачу), щорічно до 31 грудня, винагороду у розмірі 10 000 грн., з якої вираховуються податки згідно Податкового кодексу України.

За умовами п.4 попереднього договору, майбутній орендодавець з моменту отримання документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку зобов`язаний протягом п`яти днів надати майбутньому орендареві оригінал та копію документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером та площею.

Проект основного договору готує майбутній орендар та надає майбутньому орендодавцю на ознайомлення, а майбутній орендодавець після узгодження умов основного договору зобов`язаний ознайомитись з проектом основного договору, підписати його та повернути майбутньому орендареві протягом п`яти днів (п.5 попереднього договору).

Відповідно до п.7 попереднього договору сторони домовились і погоджуються, що у разі, якщо одна із сторін ухиляється від укладення основного договору, то друга сторона має право звернутись до суду з вимогою про укладення основного договору.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору повинна відшкодувати іншій стороні прямі збитки, завдані простроченням в укладенні основного договору або його не укладення (п.8 попереднього договору).

Згідно з п.9 попереднього договору, у разі порушення однією зі сторін обов`язків, зазначених у пунктах 1, 2, 4, 6 цього договору, вона сплачує іншій стороні протягом 5-ти календарних днів штраф у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до п. 11 Попередніх договорів, в разі порушення відповідачем обов`язків зазначених у пунктах 1,4,6 вищевказаного договору, внаслідок чого основний договір не буде укладеним, в доповнення до обов`язку згідно п. 9 цього договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу отриману відповідно до п. 2 попереднього договору винагороду.

Згідно з п. 15 Попередніх договорів, після підписання цього попереднього договору, майбутній орендодавець (відповідач) зобов`язався не укладати жодних угод з третіми особами щодо земельної ділянки, яку буде отримано у власність, до дати укладення основного договору.

10.10.2018 року між ПрАТ «Обухівське та відповідачем ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду про внесення змін до попереднього договору оренди земельної ділянки № 116 від 05.04.2016 року, відповідно до якої, внесено зміни до пункту 2, п.п.3 п.3, п. 9 Попереднього договору (том 1, а.с.115-116).

12.07.2018 року між ПрАТ «Обухівське та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду про внесення змін до попереднього договору оренди земельної ділянки № 130 від 05.04.2016 року, відповідно до якої, внесено зміни до пункту 2, п.п.3 п.3, п. 9 Попереднього договору (том 1, а.с.195-196).

27.06.2018 року між ПрАТ «Обухівське та відповідачем ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду про внесення змін до попереднього договору оренди земельної ділянки № 96 від 04.04.2016 року, відповідно до якої, внесено зміни до пункту 2, п.п.3 п.3, п. 9 Попереднього договору (том 2, а.с.19).

Відповідно до внесених змін, майбутній орендар (ПрАТ «Обухівське»), до дати укладення Основного договору, зобов`язується за цим договором виплачувати майбутньому орендодавцеві (відповідачу), щорічно до 31 грудня, винагороду у розмірі 15 000 гривень, з якої вираховуються податки згідно Податкового кодексу України. Орендна плата за використання об`єкта оренди, зазначеного в Основному договорі, складає три відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але не може бути меншою ніж 15 000 грн., з якої вираховуються податки згідно Податкового кодексу України. У разі порушення майбутнім орендодавцем обов`язків, зазначених у п.1,4,6 цього договору, він сплачує майбутньому орендарю протягом 5 (п`яти) календарних днів неустойку в розмірі 100 000 грн.

Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 21.09.2016 року та платіжної відомості від 22.09.2016 року про їх виплати, відповідачу ОСОБА_1 за 2016 рік було нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; згідно з відомостями про нарахування винагороди від 09.02.2017 року та платіжної відомості від 09.02.2017 року про їх виплати, відповідачу ОСОБА_1 за 2017 рік нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору (т.1 а.с. 16-19).

Всього за період з 2016-2017 роки ПрАТ «Обухівське» на виконання умов попереднього договору оренди земельної ділянки № 89 від 04.04.2016 року нарахувало до виплати ОСОБА_1 20 000 грн.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про надання земельної ділянки у власність» від 26.07.2017 року, ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 3,5711 га, кадастровий номер :04:004:0007, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петршотравенської сільської ради Обухівського району Київської області та зазначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (том 1, а.с.14).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 22.08.2017 року зареєстровано передачу орендодавцем ОСОБА_1 на підставі договору оренди в строкове платне володіння та користування ТОВ «Роза-Л» земельної ділянки розміром 3,5711 га, кадастровий номер :04:004:0007, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк сім років з дати державної реєстрації, з правом пролонгації, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 (том 1, а.с.12-13).

Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 13.04.2016 року та платіжної відомості про їх виплати від 13.04.2016 року, відповідачу ОСОБА_4 за 2016 рік було нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 13.04.2017 року та платіжної відомості про їх виплати від 13.04.2017 року, відповідачу ОСОБА_4 за 2017 рік нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 12.02.2018 року та платіжної відомості про їх виплати від 13.02.2018 року, відповідачу ОСОБА_4 за 2018 рік нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 18.10.2018 року та платіжної відомості про їх виплати від 19.10.2018 року, відповідачу ОСОБА_4 за 2018 рік нараховано до виплати 5000 грн., з яких виплачено 4025 грн. та утримано ПДФО 900 грн. та 75 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 25.02.2019 року та платіжної відомості про їх виплати від 25.02.2019 року, відповідачу ОСОБА_4 за 2019 рік нараховано до виплати 15 000 грн., з яких виплачено 12 075 грн. та утримано ПДФО 2700 грн. та 225 грн. військового збору (т.1 а.с. 120-132).

Всього за період 2016-2019 роки ПрАТ «Обухівське» на виконання умов попереднього договору оренди земельної ділянки № 116 від 05.04.2016 року нарахувало до виплати ОСОБА_4 50 000 грн.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про надання земельної ділянки у власність» від 17.07.2019 року, ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку площею 3,6104 га, кадастровий номер :06:005:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Обухівського району Київської області та зазначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (том 1, а.с.119).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 25.08.2019 року зареєстровано передачу орендодавцем ОСОБА_4 на підставі договору оренди в строкове платне володіння та користування ТОВ «Роза-Л» земельної ділянки розміром 3,6104 га, кадастровий номер :06:005:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком до 31.12.2026 року, що перебуває у приватній власності ОСОБА_4 (том 1, а.с.117-118).

Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 13.12.2016 року та платіжної відомості про їх виплати від 13.12.2016 року, відповідачу ОСОБА_3 за 2016 рік було нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 31.05.2017 року та платіжної відомості про їх виплати від 31.05.2017 року, відповідачу ОСОБА_3 за 2017 рік нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 14.05.2018 року та платіжної відомості про їх виплати від 14.05.2018 року, відповідачу ОСОБА_3 за 2018 рік нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 12.12.2018 року та платіжної відомості про їх виплати від 13.12.2018 року, відповідачу ОСОБА_3 за 2018 рік нараховано до виплати 5000 грн., з яких виплачено 4025 грн. та утримано ПДФО 900 грн. та 75 грн. військового збору (т.1 а.с. 200-211).

Всього за період 2016-2018 роки ПрАТ «Обухівське» на виконання умов попереднього договору оренди земельної ділянки № 130 від 05.04.2016 року нарахувало до виплати ОСОБА_3 35 000 грн.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про надання земельної ділянки у власність» від 08.07.2019 року, ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку площею 3,5775 га, кадастровий номер :04:007:0036, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петршотравенської сільської ради Обухівського району Київської області та зазначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (том 1, а.с.199).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 24.08.2019 року зареєстровано передачу орендодавцем ОСОБА_3 на підставі договору оренди в строкове платне володіння та користування ТОВ «Роза-Л» земельної ділянки розміром 3,5775 га, кадастровий номер :04:007:0036, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком до 31.12.2029 року, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3 (том 1, а.с.197-198).

Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 13.12.2016 року та платіжної відомості про їх виплати від 13.12.2016 року, відповідачу ОСОБА_2 за 2016 рік було нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 20.12.2017 року та платіжної відомості про їх виплати від 20.12.2017 року, відповідачу ОСОБА_2 за 2017 рік нараховано до виплати 10 000 грн., з яких виплачено 8050 грн. та утримано ПДФО 1800 грн. та 150 грн. військового збору; Згідно з відомостями про нарахування винагороди від 12.10.2018 року та платіжної відомості про їх виплати від 12.10.2018 року, відповідачу ОСОБА_2 за 2018 рік нараховано до виплати 15 000 грн., з яких виплачено 12 070 грн. та утримано ПДФО 2700 грн. та 225 грн. військового збору (т. 2 а.с. 22-29).

Всього за період з 2016-2018 рік ПрАТ «Обухівське» на виконання умов попереднього договору оренди земельної ділянки № 96 від 04.04.2016 року нарахувало до виплати ОСОБА_2 35 000 грн.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про надання земельної ділянки у власність» від 07.05.2019 року, ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 3,5775 га, кадастровий номер :04:008:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петршотравенської сільської ради Обухівського району Київської області та зазначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (том 2, а.с.21).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 18.03.2020 року зареєстровано передачу орендодавцем ОСОБА_2 на підставі договору оренди в строкове платне володіння та користування ТОВ «Роза-Л» земельної ділянки розміром 3,5775 га, кадастровий номер :04:008:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком до 31.12.2026 року, що перебуває у приватній власності ОСОБА_2 (том 1, а.с.20).

10.12.2019 року позивачем на виконання п. 6 попереднього договору відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 рекомендованим поштовим відправленням було надіслано пропозиції щодо укладення основного договору та проект Договору оренди землі, з яким було рекомендовано ознайомитись, підписати та повернути протягом п`яти днів, оскільки згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ними було набуто у власність земельні ділянки, що згідно попереднього договору мають бути передані ПАТ «Обухівське» в оренду (т.1 а.с. 20, 134, 215; т. 2 а.с. 32).

На вказані пропозиції відповідачами відповіді надано не було.

Відповідно до даних офіційного сайту Укрпошта, ОСОБА_1 надіслано поштове відправлення за № 260, яке вручено 17.01.2020 року (т.1а.с. 29), ОСОБА_4 надіслано поштове відправлення за № 400, яке вручено 27.01.2020 (т.1 а.с. 137), ОСОБА_3 надіслано поштове відправлення за № 397, яке вручено 27.01.2020 (т.1 а.с. 218), ОСОБА_6 надіслано поштове відправлення за № 159, станом на 10.01.2020 року відправлення у точці видачі/доставці.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому з огляду на приписи частини першої ст. 638 ЦК України попередній договір не можна вважати укладеним, відповідно, до нього не можуть бути застосовані наслідки недійсного правочину, та ці неукладені договори не можуть бути визнані дійсними. Крім того на момент укладення попередніх договорів відповідачам земельні ділянки не належали. Також позивачем не визначено строк дії договору та строк укладення основного договору. Позивачем не конкретизований розмір неустойки.

Суд вважав, що матеріали справи не містять переконливих доказів щодо заборгованості відповідачів, оскільки позивачем не подано належних і допустимих доказів, які б містили відомості про таку обставину. При цьому суд враховував, що позивач неналежно виконав свої процесуальні обов`язки щодо доведення позовних вимог, шляхом подання письмових доказів не зміг створити передумови для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи щодо обставин укладення і умов цивільно-правової угоди між сторонами, на підставі якої пред`явлено позов, що унеможливлює обґрунтовану правову оцінку доводам про правомірність позовних вимог. Таким чином, проаналізовані попередні договори оренди, незважаючи на їхню назву, при тлумаченні їхнього змісту виявляються лише угодами про наміри, оскільки не містять істотних умов основного договору оренди. І обраний спосіб захисту, який полягає у відшкодування збитків в рамках договірних відносин, не може бути застосований.

Суд вважав, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язання у відповідача сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачав. Крім того, позовна заява пред`явлена до неналежного відповідача.

Посилаючись на вище викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з підстав недоведеності.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Правовідносини у даній справі пов`язані з орендою землі та регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Так, відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 3 ЦК України презюмує свободу договорів разом із рівністю учасників цивільних відносин, а також справедливість, добросовісність та розумність як загальні засади цивільного законодавства.

Згідно з ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Згідно з ч.2 ст.635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 3 ст.635 ЦК України передбачено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтями 13-15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, зокрема, є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ), або майнові права (ст.760 ЦК України).

Право передання майна у найм (оренду) має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму (оренди).

Згідно з ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності, зокрема, на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що на момент укладення попередніх договорів оренди ПрАТ «Обухівське» з відповідачами ( ОСОБА_1 попередній договір від 04.04.2016 року № 89; ОСОБА_4 попередній договір від 05.04.2016 року № 116; ОСОБА_3 попередній договір від 05.04.2016 року № 130; ОСОБА_2 попередній договір від 04.04.2016 року № 96), відповідачі не були власниками земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та з відповідними ідентифікуючими ознаками, притаманними таким об`єктам нерухомого майна, як земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що, укладаючи вищевказані попередні договори оренди земельної ділянки, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не мали жодних прав - власності або користування земельними ділянками, отже не були уповноважені на укладення таких договорів.

Крім того, у порушення вимог статті 15 Закону України «Про оренду землі» сторонами попередніх договорів не погоджено всі істотні умови з огляду на те, що попередні договори оренди від 04.04.2016 року № 89, від 05.04.2016 року № 116, від 05.04.2016 року № 130, від 04.04.2016 року № 96 не містять визначення об`єкту оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди тощо.

Тобто, з вказаних договорів неможливо ідентифікувати, які саме земельні ділянки мали передати відповідачі в оренду ПрАТ «Обухівське» та на який строк.

З огляду на викладене, враховуючи, що на час укладення попередніх договорів оренди сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов цих договорів, зокрема не визначили об`єкт оренди, строк дії договору, а також строк укладення основного договору, що є обов`язковим при укладенні попередніх договорів відповідно до ЦК України та Закону України «Про оренду землі», обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що попередні договори оренди є неукладеними.

При цьому судом встановлено, що земельні ділянки відповідачів на момент укладення вищезазначених попередніх договорів між сторонами перебували в постійному користуванні ПрАТ «Обухівське», відповідачі могли набути на них права після завершення процесу розпаювання, про що було відомо позивачу під час укладання попередніх договорів з відповідачами, а отже попередні договори укладались сторонами без визначення реального строку виконання і впевненості у реальному настанні правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку про неукладеність попередніх договорів, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що відповідачі на підставі неукладених попередніх договорів, не будучи власниками земельних ділянок, отримали від позивача грошові кошти без достатніх правових підстав, а тому зазначені кошти підлягають поверненню позивачу, як безпідставно набуте майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020, № 369/10789/14-ц, зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Отже, суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення.

З матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «Обухівське» на підставі неукладеного попереднього договору оренди земельної ділянки № 89 від 04.04.2016 року нарахував та виплатив ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 20 000 грн. (10000 грн. за 2016 рік + 10000 грн. за 2017 рік);

- за період 2016-2019 роки ПрАТ «Обухівське» на підставі неукладеного попереднього договору оренди земельної ділянки № 116 від 05.04.2016 року нарахував та виплатив ОСОБА_4 грошові кошти в загальному розмірі 50 000 грн. (10000 грн. за 2016 рік + 10000 грн. за 2017 рік + 15000 грн. за 2018 рік + 15000 грн. за 2019 рік);

- за період 2016-2018 роки ПрАТ «Обухівське» на підставі неукладеного попереднього договору оренди земельної ділянки № 130 від 05.04.2016 року нарахував та виплатив ОСОБА_3 грошові кошти в загальному розмірі 35 000 грн. (10000 грн. за 2016 рік + 10000 грн. за 2017 рік + 15000 грн. за 2018 рік);

- за період 2016-2018 роки ПрАТ «Обухівське» на підставі неукладеного попереднього договору оренди земельної ділянки № 96 від 04.04.2016 року нарахував та виплатив ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 35 000 грн. (10000 грн. за 2016 рік + 10000 грн. за 2017 рік + 15000 грн. за 2018 рік).

Факт отримання вказаних грошових коштів на підставі неукладеного попереднього договору оренди земельної ділянки відповідачами не спростовано.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

У постанові від 02 листопада 2020 року у справі № 752/26329/18 Верховний Суд зазначив, що «договір оренди житлового приміщення не можна вважати укладеним, оскільки його не було підписано особою, вказаною у якості орендаря, а тому грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 на виконання цього договору, мають бути стягнуті на його користь як безпідставно набуті відповідно до положень статті 1212 ЦК України.»

Враховуючи те, що вищевказані кошти отримані відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , без законних підстав, на підставі неукладених попередніх договорів, та беручи до уваги, що факт отримання коштів від позивача відповідачами спростований не був, колегія суддів вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачів виплачених їм коштів, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає, що не має значення та обставина, що позивач просить стягнути вищевказані кошти в порядку відшкодування збитків, а не як безпідставно набуті, оскільки у зв`язку із неукладеннням попередніх договорів оренди земельної ділянки у відповідачів виник обов`язок повернути отримані кошти позивачу, порушене право якого на їх отримання підлягає судовому захисту.

Разом з тим, підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «Обухівське» про стягнення з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неустойки у розмірі по 100000 грн., з відповідача ОСОБА_1 - 10 000 грн. за порушення умов попередніх договорів - відсутні, оскільки зважаючи на встановлення судом тієї обставини, що попередні договори оренди є неукладеними, такі договори не породжують жодних правових наслідків, в тому числі і щодо стягнення неустойки, штрафних санкцій за порушення їх умов.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що попередні договори оренди земельних ділянок слід вважати укладеними, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підписуючи вищевказані попередні договори оренди земельних ділянок, не мали жодних прав - власності або користування земельними ділянками, отже не були уповноважені на укладення таких договорів; зазначені договори також не містять визначення об`єкту оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди тощо.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про його скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь позивача безпідставно набутих ними грошових коштів. В задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки слід відмовити.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума позивачем сплаченого судового збору в суді першої інстанції становить 8556 грн., за подання апеляційної скарги - 12 834 грн. Проте, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеній частині позовних вимог, за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір». Тому з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі по 5036 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Обухівське» - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року - скасувати та прийняти постанову:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Обухівське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Обухівське» кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. та витрати по справі судового збору у розмірі 5036 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Обухівське» кошти в сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. та витрати по справі судового збору у розмірі 5036 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Обухівське» кошти в сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. та витрати по справі судового збору у розмірі 5036 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Обухівське» кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. та витрати по справі судового збору у розмірі 5036 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.