Справа № 188/32/22
Провадження № 2/188/269/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Могиленко Т.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооператива «Мрія» до ОСОБА_1 про встановлення факту передачі майнових паїв на користь членів колективного сільськогосподарського підприємства, визнання прав на майнові паї за покупцем, виділення майнових паїв в натурі (на місцевості) та визнання права власності на них,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив « Мрія»(далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про встановлення факту передачі майнових паїв на користь членів колективного сільськогосподарського підприємства, визнання прав на майнові паї за покупцем, виділення майнових паїв в натурі ( на місцевості) та визнання права власності на них.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у 2000 році частині власників майнових паїв КСП «Дніпропетровське» було передано таке майно: корівник, пункт технічного обслуговування, тік загальною вартістю 681 434,00 гривень.

Об`єднавши свої майнові паї, співвласники дійшли згоди з метою більш ефективного використання майна передати його в оренду позивачу і про подальший продаж цих об`єктів орендарю за суму остаточної вартості цих об`єктів, що оформлено договором купівлі-продажу від 11.08.2016 між позивачем та відповідачем на підставі довіреності від 11.08.2016, а також платіжними відомостями, згідно з якими кошти виплачені власникам майнових паїв в повному обсязі відповідно до вартості об`єктів нерухомого майна.

Наразі позивачем виготовлено технічні паспорти на об`єкти нерухомого майна, придбані ним у приватну власність, присвоєно поштові адреси та надано у власність або користування земельні ділянки, на яких розташовано об`єкти нерухомого майна, але позивач не має змоги використовувати об`єкти за призначенням, адже відомості про його право колективної власності на об`єкти нерухомого майна не внесено до Державного реєстру нерухомого майна.

Позивач, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», ст. ст. 7, 9 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указ Президента України від 03.12.1999 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», ст. ст. 328, 392 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, просить суд визнати за ним право колективної власності на вказані три об`єкти нерухомого майна:

виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Пункт технічного обслуговування», розташований за адресою: комплекс будівель і споруд № 8 в Українській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області;

виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Корівник № 8», розташований за адресою : комплекс будівель і споруд № 9 в Українській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області;

виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Тік», розташований за адресою: комплекс будівель і споруд № 10 в Українській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 25 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 14 липня 2022 року, яке неодноразово відкладалося.

Позивач у судове засідання свого представника не направив, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач відзив до суду не направляла, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані позивачем докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статті 4 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що на території Українськької сільської ради, що включала села Українське, Вереміївка, Мар`янка та інші, Петропавлівського району Дніпропетровської області здійснював діяльність радгосп «Дніпропетровський», який 01.06.1995 було реорганізовано в КСП «Дніпропетровське» згідно з Положенням «Про порядок перетворення радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств і організацій у колективні сільськогосподарські підприємства», затвердженим наказом Міністерства сільського господарства і продовольства, Державного комітету по харчовій промисловості, Фонду державного майна, Міністерства економіки і Міністерства юстиції від 27 січня 1994р. № 27/4/62/9/4/5.

Працівники та пенсіонери радгоспу «Дніпропетровський» під час

цієї реорганізації набули членства у колективному сільськогосподарському підприємстві (далі КСП) «Дніпропетровське» і отримали право на частку (пай) у його майні відповідно до приписів Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 № 2114-ХІІ у редакції на час виникнення правовідносин, згідно з ч. 1 ст. 7 якого об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

У 2000 році була проведена реорганізація КСП «Дніпропетровське» у інші форми господарювання і його майно було розподілено між членами КСП, які внаслідок цього стали власниками майнових та земельних паїв.

Частині членів колишнього КСП було виділене та передане в рахунок майнових паїв таке його майно: корівник балансовою вартістю 300 000 грн, пункт технічного обслуговування балансовою вартістю 275 000 грн, тік балансовою вартістю 199 000 грн, що включав критий тік балансовою вартістю 160 000 грн, склад току № 1 балансовою вартістю 3 000 грн, склад току № 2 балансовою вартістю 36 000 грн, що підтверджується товарними накладними від 22.03.2000 та 30.03.2000 про передачу цього майна із визначеннями балансової вартості кожного об`єкта, загальною вартістю 774 000 гривень.

Співвласники вказаного майна дійшли згоди з метою більш ефективного використання майна передати його в оренду позивачу, про що свідчить протокол зборів власників майнових сертифікатів від 16.07.2003 та угоди про доповнення умов договору оренди майна від 16.04.2003, від 14.06.2004, акт приймання передачі майна від 14.06.2004.

Згідно з протоколом зборів власників майнових сертифікатів від 16.07.2003 співвласниками вказаного майна було прийнято рішення не тільки про передачу об`єктів нерухомого майна в оренду, але й про подальший продаж цих об`єктів орендарю за їх остаточною вартістю, що, своєю чергою, оформлено договором купівлі-продажу від 11.08.2016, укладеному між позивачем та відповідачем, якій співвласниками вказаного майна видано довіреність від 11.08.2016 на вчинення цього правочину.

Платіжними відомостями за серпень та грудень 2016 року підтверджується, що позивач виплатив вартість вказаного у договорі майна власникам майнових паїв в повному обсязі.

Рішеннями виконавчого комітету Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за №№11-13 від 27.04.2020 зазначеним у позові об`єктам нерухомого майна присвоєно поштові адреси.

07 вересня 2020 року позивачем виготовлено технічні паспорти на зазначені у позові об`єкти нерухомого майна.

Рішеннями четвертої сесії восьмого скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за №№103-04/VIII - 105-04/ VIII від 12.01.2021 із змінами, внесеними рішеннями п`ятої сесії восьмого скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за №№139-05/ VIII - 141-05/ VIII від 10.02.2021 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для обслуговування вказаних у позові об`єктів нерухомого майна. Як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру від 23.03.2021 цим земельним ділянкам визначені кадастрові номери.

Однак відомості про право колективної власності позивача на зазначені у позові об`єкти нерухомого майна не внесено до Державного реєстру нерухомого майна.

Для належного оформлення прав на нерухоме майно позивач 05.11.2021 звернувся до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, на території якої розташовано вказані об`єкти нерухомого майна, із письмовими заявами з проханнями видати позивачу єдине свідоцтво про право на майновий пай на загальну вартість викуплених майнових паїв колишніх членів КСП «Дніпропетровське» Петропавлівського району Дніпропетровської області для подальшої державної реєстрації права власності на це майно за позивачем.

Листами від 05.11.2021 за №№ 1240-10 1242-10 Українська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області відмовила позивачу у його проханнях, пославшись на відсутність у неї компетенції на вчинення таких дій, тому позивач звернувся до суду, оскільки іншого порядку визнання права власності на придбані майнові паї законодавством України не визначено.

За приписами частини 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Проаналізувавши умови договору оренди зазначених у позові об`єктів нерухомого майна та результати його виконання сторонами договору, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір ренти, передбачений ст. 731 ЦК України, згідно з якою за договором ренти одна сторона (одержувач ренти) передає другій стороні (платникові ренти) у власність майно, а платник ренти взамін цього зобов`язується періодично виплачувати одержувачеві ренту у формі певної грошової суми або в іншій формі (ч.1).

Договором ренти може бути встановлений обов`язок виплачувати ренту безстроково (безстрокова рента) або протягом певного строку (ч.2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 734 ЦК України якщо договором ренти встановлено, що одержувач ренти передає майно у власність платника ренти за плату, до відносин сторін щодо передання майна застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ч. 1 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст. 656 ч. 1 ЦК України).

Згідно з ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2).

З 2004 року позивач володіє і користується зазначеними у позові об`єктами нерухомого майна на підставі договору ренти. В строк, передбачений договором купівлі-продажу від 11.08.2016, він виплатив продавцям повну вартість переданого йому майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, позивачем дійсно було укладено письмовий договір купівлі-продажу без дотримання нотаріальної форми його укладення, передбаченої чинним законодавством України, позивачем виконано всі умови договору купівлі-продажу, кошти за придбане майно він сплатив його власникам, володіє і користується вказаним майном, чого не спростовано жодним доказом, але не має можливості належним чином оформити правочин та право власності на придбане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів, що є підставами для визнання такого правочину дійсним та визнання за позивачем права власності на придбане за таким правочином нерухоме майно.

Загальна балансова вартість зазначеного у позові майна становить 774 000 грн і підтверджується товарними накладними від 22.03.2000 та 30.03.2000 про передачу цього майна із визначеннями балансової вартості кожного об`єкта.

Позивач мав сплатити судовий збір, виходячи з вимог Закону України «Про судовий збір» та вказаної вартості спірного майна, в розмірі 11 610 грн, а сплатив 10 221,60 гривні. Отже, з позивача слід достягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 388,40 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 220, 235, 328, 334, 392, 655, 656, 692, 731, 734 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов сільськогосподарського виробничого кооператива «Мрія», місцезнаходження: вул. Гагаріна, буд. 31, с. Мар`янка Синельниківського району Дніпропетровської області, 52700, , до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про встановлення факту передачі майнових паїв на користь членів колективного сільськогосподарського підприємства, визнання прав на майнові паї за покупцем, виділення майнових паїв в натурі (на місцевості) та визнання права власності на них задовольнити.

Визнати за сільськогосподарським виробничим кооперативом «Мрія», місцезнаходження: вул. Гагаріна, буд. 31, с. Мар`янка Синельниківського району Дніпропетровської області, , право колективної власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Пункт технічного обслуговування», розташований за адресою: комплекс будівель і споруд № 8 в Українській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Визнати за сільськогосподарським виробничим кооперативом «Мрія» місцезнаходження: вул. Гагаріна, буд. 31, с. Мар`янка Синельниківського району Дніпропетровської області, , право колективної власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Корівник № 8», розташований за адресою : комплекс будівель і споруд № 9 в Українській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Визнати за сільськогосподарським виробничим кооперативом «Мрія» місцезнаходження: вул. Гагаріна, буд. 31, с. Мар`янка Синельниківського району Дніпропетровської області, , право колективної власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Тік», розташований за адресою: комплекс будівель і споруд № 10 в Українській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мрія», , на користь держави судовий збір в розмірі 1 388 (одна тисяча триста вісімдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда