З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/620/22
21 грудня 2022 року Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,
з участю секретаря Остапишин І. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
21 липня 2022 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка зазначає, що вона згідно рішення виконавчого комітету Росільнянської сільської ради №71 від 12.06.2007 року головою погосподарського двору, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 7 с.Росільна.
Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Двиняцької сільської ради с.Росільна № 299 від 15.07.2022 р. та акту про фактичне місце проживання від 20.09.2022 року, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований також ОСОБА_2 , 1972 р.н., який на даний час фактично не проживає за вказаною адресою, понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має.
Відповідач ОСОБА_2 є колишній чоловіком позивача, оскільки шлюб розірваний 14.03.2022 року на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області. Тривалий час відповідач за місцем реєстрації не проживає. Відповідач участі у спільному побуті не бере, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, свої зобов`язання за договором найму не виконує, комунальні платежі постійно сплачуює позивач.
Позивач не перешкоджає проживанню відповідача в спірному будинку, з власної ініціативи в будинку він не проживає. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, дасть можливість позивачу зменшити оплату за житлово-комунальні послуги, а також право на отримання субсидії,
На підставі викладеного, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
10 серпня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона являється головою домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач її колишній чоловік, без поважної причини він пішов з сім`ї, тривалий час в будинку не проживає. Шлюб між ними розірвано в 2022 році. Відповідач забрав свої речі та виїхав, знятись з реєстрації не захотів. Комунальні платежі відповідач не здійснював. Ніяких перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинили, замки не змінювали. Вона не може розшукати відповідача, щоб вирішити питання про його зняття з реєстрації, тому просить її позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пізніше направила до суду заяву по розгляд справи у її відсутність.
Відповідач будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.Крім того, інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачів, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.
Як підтверджується матеріалами справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення виконавчого комітету Росільнянської сільської ради №71 від 12.06.2007 року головою погосподарського двору та виписки з погосподарської книги №7 с. Росільна Івано-Франківського району Івано-Франківської області головою домоволодіння АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовані до 1992 року. Право власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не реєструвалося (а.с. 9).
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №9859993, виданого Росільнянською сільською радою від 28.07.2009 року на ім`я ОСОБА_1 , остання являється власником земельної ділянки прощею 0,2500 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господаврських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено у довідці, що містяться в реєстрі Дзвиняцької територіальної горомади від 15.07.2022 №299, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 (донька) 1994 року народження, ОСОБА_4 (онука) 2015 року народження, ОСОБА_5 (син) 1995 року народження та ОСОБА_2 1972 року народження, який на даний час фактично не проживає (а.с. 6).
14.03.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області №338/180/22 (а.с.5).
20.09.2022 року, згідно заяви ОСОБА_1 , комісією в складі старости с. Росільна ОСОБА_6 , депутата сільської ради Мельник В.В., в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проведено обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_2 1972 року народження дійсно зареєстрований, але не проживає за вказаною вище адресою з 2020 року, що підтведжується актом про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Дзвиняцької сільської ради ТГ від 20.09.2022 року.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з права користування житлом і регулюються нормами Житлового кодексу України.
Відповідно до ст.64Житлового кодексуУкраїни члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Членами сім`ї наймача може бути визнано осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство.
Відповідно до ст.71ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України).
Статтею 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні(із змінами і доповненнями) передбачено, що громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає за адресою АДРЕСА_1 , втратив інтерес до зазначеного вище приміщення, а саме не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, суд вважає, що останній втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду.
Керуючись ст.ст.64,71,72ЖК України, ст.2 Закону УкраїниПро свободупересування тавільний вибірмісця проживанняв Україні, ст. 405 ЦК України, ст.ст.4,12,13,76-81,89,141,223,247,259,263-265,274,279,280-282ЦПКУкраїни,суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Решетов