Справа №442/4879/22
Провадження №2/442/1086/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 442/4879/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановила :

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 03.07.2022 в розмірі 6100 дол. США, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 та сплачений судовий збір.

На підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 03 липня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до умов цього договору Відповідачка позичила в ОСОБА_1 6100,00дол США (шість тисяч сто доларів СІЛА), які зобов`язувалася повернути повністю до 31.07.2022.

На підтвердження укладення договору позики від 03 липня 2022 року та його умов, Відповідачкою (як позичальником) була написана та підписана нею власноручно розписка, при здоровому розсуді, без жодного фізичного чи психологічного впливу, в присутності свідка, а саме: ОСОБА_3 , яка посвідчує той факт, що ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 (позикодавця) 6100,00дол США (шість тисяч сто доларів СІЛА).

У вказаний термін Позивачка звернулася до Відповідачки із вимогою про повернення боргу, але остання відмовилася, пояснюючи свою відмову відсутністю у неї коштів у цей день. Відповідачка запевняла що поверне весь борг наступного дня. За усною домовленістю між сторонами, ОСОБА_1 розраховувала на добросовісність Відповідачки та очікувала повернення нею боргу більше десяти днів. Проте станом на день написання позову Відповідачка так і не повернула, чим взяті на себе зобов`язання не виконала. Вимоги про повернення коштів у добровільному порядку Відповідачка відверто ігнорує, на телефонні дзвінки та повідомлення припинила реагувати.

Внаслідок цього Позивачці стало зрозумілим, що Відповідачка не має наміру повертати борг, що змусило її звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

15.08.2022 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

Ухвалою від 05.09.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін 26.09.2022. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.

У зазначений в ухвалі строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.

26.09.2022 розгляд справи відкладено на 20.10.2022 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

20.10.2022 розгляд справи відкладено на 02.11.2022 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

02.11.2022 від представника відповідачки ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що між сторонами відсутній договір позики, натомість наявний інший договір, який був прихований (удаваний), тобто фактично мав місце договір про надання послуг, а саме придбання та пригону автомобіля з-за кордону для позивача, який був оформлений розпискою для підтвердження факту передачі коштів. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

02.11.2022 розгляд справи відкладено на 29.11.2022 для можливості подати відповідь на відзив.

07.11.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідачкою та її представником не долучено до матеріалів справи жодного доказу вчинення сторонами удаваного правочину договору про надання послуг. Вказує, що відповідачкою власноруч було написано розписку про отримання позики, про що вона не заперечує, тобто сторонами при укладення договору позики було дотримано усіх істотних умов такого правочину, а тому така розписка не містить ніяких суперечливих обставин, які б викликали сумнів у її реальності.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач та її представник, будучи належним чином повідомлені в судове засідання не з`явилися. 29.11.2022 від представника відповідачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, надавши при цьому Медичний висновок № КВР7-КЗН2-В8А6-4Т2В від 18.11.2022, в якому міститься інформація про те, що пацієнт ідентифікований, період непрацездатності з 18.11.2022 по 22.11.2022. Тобто, поданий представником відповідача Медичний висновок не є доказом поважності причин неявки останнього в судове засідання призначене на 29.11.2022.

А тому, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки та її представника.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження..

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що 03 липня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, про що було відповідачкою було написано розписку (а/с 9).

Із змісту розписки вбачається, що ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 6100,00дол США, які зобов`язалася повернути в повному обсязі до 31.07.2022.

Однак відповідачем взяті на себе зобов`язання не було виконано, що стало підставою звернення позивачем з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 626, ст. 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.ч. 1.2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Таким чином розписка надана позивачем про передачу грошових коштів містить ознаки договору позики, з такої можна встановити дійсну правову природу договірного зобов`язання.

Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідачка у встановлений строк не виконала покладені на неї зобов`язання та не повернула борг.

Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, встановивши дійсний характер правовідносин між сторонами, з врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за договором позики, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи курс долара США станом на 29.11.2022 (день ухвалення рішення), встановлений національним банком України, то стягувана сума боргу становитиме 223077 грн. (36,56 1 дол. США х 6100 дол. США сума боргу = 223077 грн).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Із позовом позивачем було подано попередній розрахунок судових витрат, які складаються з сплати судового збору в розмірі 2250 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

В матеріалах справи наявні Договір про надання правової допомоги, укладений 11.08.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , Акт № 1 прийняття-передачі наданих послуг від 11.08.2022, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг за складання позову, формування правової позиції по справі становить 4000 грн., квитанція до прибуткового касового ордера № 68 про оплату наданих послуг в розмірі 4000 грн. квитанція про сплату позивачкою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2250 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на судовий збір та професійну правничу допомогу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79,статтях 84,88,89 ЦПК України.

Витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідності до ст. 26 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

До позовної заяви позивачем додано Ордер серія ВС № 1124639 та Свідоцтво про право Партики Ольги Владиславівни на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001294.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 11.08.2022 було укладено Договір про надання правової допомоги.

Згідно Акту № 1 прийняття-передачі наданих послуг від 11.08.2022 вартість наданих адвокатом послуг за складання позову та формування правової позиції по справі становить 4000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 68 позивач оплатила за надані послуги 4000 грн.

Позивачем також долучено квитанцію про сплату позивачкою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2250 грн.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з сплати судового збору в розмірі 2250 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265 ЦПК, ст.ст. 625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 03.07.2022 в розмірі 223077 (двісті двадцять три тисячі сімдесят сім) гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Нагірна О.Б.