ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3630/21
Провадження № 2-ві/362/2/22
У Х В А Л А

03.02.2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Берковської Д.С.,

без участі сторін

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Драюк І.В. про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна,

в с т а н о в и в:

24.01.2022 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшло до суду заява клопотання про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука О.Л. у вище вказаній цивільній справі.

Заява мотивована тим, що представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні 14 січня 2022 року повідомив учасників справи, що він домовився з судом про те, що принесе зустрічну позовну заяву у наступне судове засідання.

В дійсності, у ході судового засідання 17 листопада 2021 року будь-яких домовленостей представника відповідача із судом у присутності представників позивачки не було. І не могло бути, оскільки нормами ЦПК України такі «домовленості» не передбачені. Тобто можна припустити про існування «домовленостей» відповідача, або його представника з головуючим суддею поза судовим засіданням.

У ході судового засідання 14 січня 2022 року судом була постановлена ухвала про прийняття зустрічного позову, яка постановлюється з виходом суду у нарадчу кімнату, також не постановлена ухвала про надання відповідачу строку на усунення недоліків з виходом суду у нарадчу кімнату (ухвала про надання відповідачу строку на усунення недоліків з`явилася в матеріалах справи вже після закінчення судового засідання).

Вислухавши представника відповідача, який наполягав на прийнятті зустрічного позову, думку представника позивача, яка обґрунтовано заперечила проти прийняття зустрічного позову (в протоколі судового засідання ці відомості відсутні, у зв`язку із чим на адресу суду направлені зауваження щодо протоколу судового засідання), головуючий суддя Марчук О.Л. вказав відповідачу на недоліки зустрічного позову, а саме на те, що відповідачем не зазначену ціну позову, вирішив прийняти зустрічний позов (який залишено без руху) та надав відповідачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів.

В судовому засіданні головуючий суддя оголосив перерву в судовому засіданні без визначення дати.

У зв`язку із порушенням головуючим суддею норм процесуального, склалася така ситуація, коли: відповідачем заявлено зустрічний позов на стадії розгляду справи по суті; головуючим суддею прийнято до розгляду справи по суті; прийняття зустрічного позову на стадії розгляду справи по суті позбавляє позивача процесуального права збільшити позовні вимоги; судом прийнято до розгляду зустрічний позов без будь-яких доказів на підтвердження заявлених вимог в частині наявності спільного нерухомого майна, яким на думку відповідача є земельна ділянка площею 0,153 га в частині наявності у позивачки автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , який на думку відповідача є спільним майном подружжя, ще до усунення відповідачем недоліків зустрічного позову; головуючий суддя, розглянув клопотання представника відповідача про витребування доказів у справі за зустрічним позовом на стадії, коли не мав процесуального права це робити, зобов`язав позивачку вчинити дії, а саме надати суду документи на підтвердження придбання нею квартири, яка вказана відповідачем у зустрічному позові та не є предметом позову, що розглядається судом; головуючим суддею постановлені ухвали про прийняття зустрічного позову та про усунення відповідачем недоліків зустрічного позову без виходу до нарадчої кімнати. Вважає, що вищевказані обставини справи, у їх сукупності, посилання представника відповідача про наявність домовленості з головуючим суддею, свідчать про обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності головуючого судді Марчука О.Л.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені представником позивача, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Драюк І.В. про відвід судді Марчука О.Л. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

На підставі викладеного, керуючись сттаттями 36-40 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Драюк І.В. про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали виготовлено 03.02.2022 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко