Справа № 203/1905/22
Провадження № 2/0203/967/2022
УХВАЛА

22.12.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Єдаменко С.В.,

при секретарі - Медведєвій А.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_3.,

представників відповідача - адвокатів Бондаренка В.О., Яковенка О.О.,

представника відповідачів та третіх осіб - адвоката Філімонової О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» адвоката Уколова Олексія Леонідовича від 12 грудня 2022 року про відвід судді у цивільній справі № 203/1905/22, -

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська заходиться цивільна справа за позовом ГО «Інвалідів «КАРІТАС» в інтересах невизначеного кола споживачів до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи без самостійних вимог - ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ», ТДВ «СК «КРЕДО», про визнання дій протиправними, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог - ПрАТ «СК «Інгосстрах», ТДВ«СК «Кредо», про визнання дій протиправними та припинення їх шляхом визнання односторонніх правочинів недійсними, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог - ПрАТ «СК «Інгосстрах», ТДВ «СК «Кредо», про визнання дій протиправними.

Від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвоката Уколова О.Л. надійшла заява від 12 грудня 2022 року про відвід судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Єдаменка С.В. в порядку, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Відвід мотивований тим, що судом було задоволено клопотання представника відповідачів та третіх осіб без самостійних вимог ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ДДВ «СК «Кредо» про витребування у відповідача АТ КБ «Приватбанк». Задовольняючи клопотання судом зазначено, що доказ витребується у зв`язку з наявністю спору між сторонами щодо відповідних обставин, в той же час, на думку заявника відводу, це виходить за межі предмета позову і свідчить про намагання суду на власний розсуд збільшити обсяг доказування у цивільні справі. Внаслідок чого, у відповідача наявні обґрунтовані сумніви у безсторонності та неупередженості судді.

В судовому засіданні 14 грудня 2022 року заявник відводу адвокат Уколов О.Л. приймав участь в режимі відеоконференції, підтримав свою заяву про відвід та просив її задовольнити з мотивів, зазначених в заяві.

Від представника позивача надійшли письмові заперечення проти заяви про відвід, які мотивовані тим, що відвід заявлено з мотивів незгоди представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» з процесуальним рішенням суду у справі, що прямо заборонено цивільним процесуальним законодавством України. В судовому засіданні 22 грудня 2022 року представник позивача заперечував проти задоволення заяви про відвід.

В судовому засіданні 22 грудня 2022 року представники відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвокати Бондаренко В.О., Яковенко О.О. підтримали заявлений відвід та просила його задовольнити, додатково вказували, що в аналогічній справі (зокрема, у цивільній справі № 203/1858/20) судом було відмовлено позивачу у витребуванні доказів. Також, представниками відповідача АТ КБ «Приватбанк» подано письмові пояснення на підтримку заяви про відвід, в яких подано аналогічні доводи.

Від представника відповідачів та третіх осіб без самостійних вимог ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ДДВ «СК «Кредо» адвоката Філімонової О.М. надійшли письмові заперечення проти заяви про відвід, в яких зазначено, що підстави для відводу відсутні, судом було витребувано докази на спростовання доводів, якими обґрунтовували свої заперечення саме представники відповідача АТ КБ «Приватбанк». В судовому засідання 22 грудня 2022 року адвокат Філімонова О.М. підтримала свої заперечення проти відводу.

Треті особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, надали письмові заяви про проведення підготовчого засідання за їх відсутності.

Розглянувши заяву про відвід судді, вислухавши представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Обставини, визначені п.п. 1 - 4 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 36 ЦПК України відсутні.

Оцінюючи посилання доводи відповідача щодо можливої наявності інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, слід відзначити наступне.

Як неодноразово зазначав Європейський Суд з прав людини (надалі - Суд) правило, безсторонність суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000- ХІІ). 105. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III). 106. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86). 107. Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі «Сасілор-Лормін проти Франції» (Sacilor-Lormines v. France), заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-ХІІІ)

За сталою практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про неупередженість суду навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п. 26), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветшгайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п. 45). Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Представником відповідача підставою для відводу судді зазначено, що ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року було задоволено клопотання представника відповідачів та третіх осіб без самостійних вимог ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ДДВ «СК «Кредо» адвоката Філімонової О.М. про витребування доказів. Зазначена обставина викликає у відповідача сумніви у безсторонності та неупередженості судді з наступних мотивів: по-перше, суд, на думку заявника відводу безпідставно витребував докази, по-друге, в ухвалі про витребування доказів зазначено, що з приводу обставин, для перевірки яких витребувані докази, між сторонами існує спір, хоча це виходить за межі позовних вимог, по-третє, судом за аналогічних обставинах в іншій цивільній справі була постановлена ухвала про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного («Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII), п. 43).

Насамперед, слід зауважити, що фактично представником відповідача заявлено відвід складу суду через незгоду з ухвалою про витребування доказів. В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 37 ЦПК України Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, судом було витребувано докази за належним чином вмотивованим клопотання представника відповідачів та третіх осіб без самостійних вимог для перевірки обставин, на які посилається відповідач АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування своїх заперечень.

Оскільки як самі ці обставини, так і їх значення для вирішення цивільної справи № 203/1905/22 викликають протилежну оцінку учасників цивільної справи, суд дійшов висновку, що між сторонами існує спір з приводу відповідних обставин. При цьому, йдеться про спір про обставини справи та докази на їх підтвердження чи спростування, а не про предмет спору, тому надуманим є твердження заявника відводу про те, що суд виходить за межі позовних вимог.

Посилання представника відповідача на ухвалу у цивільній справі № 203/1858/20 є помилковим, оскільки у тій цивільній справи позивач (якому було відмовлено у витребуванні певних доказів) просив витребувати документи, які не стосувались підстав позову чи заперечень проти відзиву відповідача, натомість у цивільній справі № 203/1905/22 судом витребувані докази для перевірки обставин, на які посилається відповідач - АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування своїх заперечень. Таким чином, вказані дії суду за жодних умов не можуть свідчити про упередженість суду, натомість є підтвердженням сприяння суду сторонам в можливості найбільш повно надати свої доводи та заперечення та надати докази в їх обґрунтування.

Зважаючи на вказані обставини, твердження заяви відповідача про заінтересованість судді є надуманими припущеннями, у зв`язку з чим такі твердження не є підставами для відводу судді у відповідності до ст. 36 ЦПК України, а сама по собі незгода із процесуальним рішенням про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду не є підставою за ч.4 ст. 36 ЦПК України для відводу, а тому наведені у заяві обставини не свідчать про упередженість головуючого при розгляді справи, через що відповідно до ч.4 ст. 40 ЦПК України таку заяву належить визнати необґрунтованою та передати до канцелярії суду для виконання вимог ч.1 ст. 33 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 33, 36, 37, 39, 40 41, 260 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву адвоката Уколова Олексія Леонідовича, діючого як представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 12 грудня 2022 року про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменка С.В. від розгляду цивільної справи за позовом Громадської організації «Інвалідів «КАРІТАС» в інтересах невизначеного кола споживачів до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи без самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», про визнання дій протиправними, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах», Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», про визнання дій протиправними та припинення їх шляхом визнання односторонніх правочинів недійсними, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах», Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», про визнання дій протиправними - визнати необґрунтованою та передати до канцелярії суду для виконання вимог ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку передбаченому ст.261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 27.12.2022 р.

Суддя С.В. Єдаменко