Справа № 157/584/22
Провадження №2/157/235/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Калюх Микола Миколайович, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, поліцейський СРПП №3 Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Калюх М.М., про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №649182 від 07 березня 2020 року поліцейським на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Згідно із вказаною постановою позивач 07 березня 2020 року здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме про те, що між ним та працівниками поліції виникла конфліктна ситуація. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 вересня 2020 року у справі №157/1011/20 постанову поліцейського скасовано, а провадження закрито за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що він здійснював дзвінок в поліцію через конфлікт, який виник з працівником поліції, оскільки останній наніс йому удари по руці та тілу. З даного приводу він тричі телефонував на лінію «102» та повідомляв про конфлікт. Йому, як особі з інвалідністю другої групи прийшлось немало нервувати через те, що працівник поліції, який має стояти на захисті прав та інтересів громадян в такий спосіб намагався приховати протиправні дії своїх колег.

Вважає, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Дії працівника Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області щодо винесення відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Моральні страждання позивач оцінює в розмірі 5000 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

У відзиві на позов представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. 07 березня 2020 року інспектором сектору реагування патрульної поліції №3 Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Калюхом М.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ГАА №649182 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня. Згідно з постановою серії ГАА №649182 07 березня 2020 року в 20 годині 26 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши, що в нього з працівниками поліції виник конфлікт, хоча дана інформація не підтвердилась. У подальшому позивачем було подано до Камінь-Каширського районного суду Волинської області позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду позовної заяви 08 вересня 2020 року ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю та скасовано постанову серії ГАА№649182 від 07 березня 2020 року, а провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Винесення рішення у справі про визнання протиправною та скасування постанови не входить до переліку підстав, визначених ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94 ВР), яка дає право на відшкодування моральної шкоди. Сам факт скасування вказаної вище постанови не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Позивач у позовній заяві приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності незаконно. Разом із тим, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. У поданій позовній заяві із наданих доказів встановлено, що позивач не був засуджений, не притягувався до кримінальної відповідальності, відносно нього не був застосований запобіжний захід, не затримувався та на нього не накладались адміністративні стягнення у виді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. У цій постанові суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір, а суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. У цьому випадку позивачем не доведено, що внаслідок скасування постанови про притягнення його до відповідальність та закриття провадження у цій адміністративній справі, а також діями працівників поліції в нього були душевні страждання, які призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків. До позовної заяви не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку Головного управління Національної поліції у Волинській області. Головне управління Національної поліції у Волинській області не заперечує той факт, що внаслідок складання працівником поліції постанови та притягнення позивача до відповідальності він пережив неприємні емоції. Проте позивачем та його представником не доведено належними та допустимими доказами, що дані негативні емоції досягли рівня страждання та/або приниження внаслідок протиправних дій поліцейського і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, у рішенні Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 вересня 2020 року в адміністративній справі №157/1011/20 судом не встановлено жодного факту протиправної чи незаконної дії чи бездіяльності зі сторони поліцейського у відношенні до позивача. В свою чергу в позовній заяві не вказано будь-яких даних про те, чи звертався позивач до спеціалістів за допомогою з приводу душевних страждань. Також заявлена сума немайнової шкоди є завищеною та необґрунтованою, оскільки не враховано загальний стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Отже, ГУНП у Волинській області, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як то встановлено частиною 2 статті 19 Конституції України, і ніяким чином не порушували прав та інтересів позивача. Враховуючи вказане вище, ГУНП у Волинській області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди безпідставними просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, поліцейський СРПП №3 Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Калюх М.М., у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Калюха М.М. серії ГАА №649182 від 07 березня 2020 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня.

Позивач не погодився з даною постановою та оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 08 вересня 2020 року вказану вище постанову скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що поліцейський Калюх М.М., не подавши до суду належних доказів, які підтверджують винуватість позивача в завідомо неправдивому виклику поліції, не довів правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому позов задоволено, скасовано оскаржувану постанову, а провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що внаслідок скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та закриття провадження у цій адміністративній справі, а також внаслідок дій працівників ГУНП України у Волинській області йому завдано моральної шкоди. До позовної заяви не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру саме з боку працівників поліції.

Сам про собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Більше того, навіть якщо припустити факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності, скасування постанови про таке притягнення із закриттям адміністративної справи саме по собі є відновленням порушених прав та свобод і повинно сприйматися як відшкодування завданої моральної шкоди (є достатньою сатисфакцією для незаконно притягнутої до відповідальності особи).

Отже слід відмовити у задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, статтями 23, 1176 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Калюх Микола Миколайович, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області, вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, 43025, код в ЄДРПОУ 40108604; відповідач Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, код в ; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Калюх Микола Миколайович, вул. Шевченка, 6, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501.

Головуючий: Б. С. Гамула