П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 382/152/22

Номер провадження 22-ц/824/7353/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 29 березня 2022 року, постановлену під головуванням судді Нарольського М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя та припинення права спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за Ѕ частку у праві спільної сумісної власності автомобіля марки ВМW модель 735 д.н.з. НОМЕР_1 1999 року випуску у розмірі 93 174 грн. 21 коп.; припинення права спільної сумісної власності сторін на автомобіль марки ВМW модель 735 д.н.з. НОМЕР_1 1999 року випуску з дня отримання повної компенсації у розмірі 93 174 грн. 21 коп. за Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 29 березня 2022 року (а.с. 26-27) позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя та припинення права спільної сумісної власності, повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 15 квітня 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 29 березня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посилання суду першої інстанції на п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при повному ігноруванні системного аналізу норм чинного законодавства України та висновків викладених Верховним Судом у своїх судових рішеннях, є порушенням приписів ст. 3 ЦПК України.

Так, Верховний Суд в ухвалі від 23 лютого 2022 року у справі № 448/754/18 зазначив, що позивач самостійно визначає ціну позову, підтвердивши його належними доказами, якими можуть бути, зокрема: позовна заява з визначеною ціною позову на день її подання, експертний висновок тощо.

Верховний Суд в ухвалі від 01 грудня 2021 року у справі № 495/10352/17 зазначив, що обов`язок визначення ціни позову покладається на позивача, на підтвердження чого повинні бути надані відповідні докази - експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості майна.

Скаржник зазначає, що при зверненні до суду, останньою було визначено вартість майна, яке є предметом спору, на рівні ціни, за якою здійснюється продаж аналогічного майна у даній місцевості. При цьому, у випадку якщо суд дійде висновку, що визначена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, суд самостійно визначає розмір судового збору. Незважаючи на наведене, суд першої інстанції залишив позовану заяву без руху та зобов`язав позивача виконати дії, виконання яких Законом покладено на суд.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені ухвалою суду від 11 березня 2022 року недоліки позовної заяви щодо зазначення ціни позову та доплати судового збору так і не були усунені, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі та призначення позовної заяви для розгляду.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви: майнового характеру становить - 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансовій вартості.

При цьому, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (частина 2 статті 176 ЦПК України).

З наведеної норми вбачається, що на суд покладено обов`язок попередньо визначити розмір судового збору з його наступним стягненням (поверненням зайвого), якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Так, дана позовна заява містить одну позовну вимогу майнового характеру, а саме: стягнення компенсації за Ѕ частку у праві спільної сумісної власності автомобіля марки ВМW модель 735 д.н.з. НОМЕР_1 1999 року випуску у розмірі 93 174 грн. 21 коп.; та одну позовну вимогу немайнового характеру, а саме: припинення права спільної сумісної власності сторін на автомобіль марки ВМW модель 735 д.н.з. НОМЕР_1 1999 року випуску з дня отримання повної компенсації у розмірі 93 174 грн. 21 коп. за Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

При поданні даної позовної заяви, позивачем було визначено ціну позову, яка становить - 93 174 грн. 21 коп.

Вказана ціна позову була визначена позивачем виходячи із вартості майна, яке є предметом спору, а вартість цього майна, було визначено виходячи із ринкової ціни аналогічного майна у даній місцевості.

За подання позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2022 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме, для визначення ціни позову та доплати судового збору, протягом 10 днів з дня отримання її копії. При цьому, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом не було зазначено чітко суму судового збору, яка підлягає доплаті.

Отже, встановивши, що дана позовна заява, в тому числі, має майновий характер і залишаючи її без руху з підстави невідповідності ціни позову пред`явленим позовним вимогам, суд першої інстанції мав чітко зазначити суму судового збору, яка підлягає доплаті (оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.), а не обмежитись цитуванням положень Закону України «Про судовий збір».

Колегія суддів враховує, що при подачі позовної заяви позивачем було визначено ціну позову, яка становить 93 174 грн. 21 коп. та була визначена позивачем виходячи із вартості майна, що є предметом позову, а відтак, суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху помилково посилався на не зазначення позивачем ціни позову.

Сплачений позивачем судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., відповідає заявленим позивачем вимогам, а відтак, підстави для повернення позовної заяви з підстави несплати судового збору, є безпідставним.

Таким чином, повертаючи позовну заяву у зв`язку з не усуненням недоліків, суд першої інстанції не врахував положення статті 176 ЦПК України та частини 2 статті 185 ЦПК України, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 29 березня 2022 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 -задовольнити.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 29 березня 2022 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура