РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/6176/22

Провадження №: 2/755/4815/22

"21" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, зобов`язання надати ключі від квартири, -

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю. У прохальній частині позову просить суд усунути перешкоду у користуванні власністю шляхом вселення у кв. АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 надати ключі від даної квартири.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/6 чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що він не проживає у спірній квартирі, оскільки відповідачі чинять перешкоди у користуванні квартирою, займаючи всі чотири кімнати, змінивши замки у квартиру. Угоди про спосіб виділення часток позивача із загального майна не дося З приводу перешкод доступу у спірну квартиру позивач вимушений був звертатися до поліції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху (а.с.15,16).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с.20,21).

Представник позивача ОСОБА_6 (а.с.37) отримав 15 серпня 2022 року копію ухвали про відкриття провадження (а.с.38), подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі судом належним чином повідомлялись про розгляд справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернулись поштові конверти з рекомендованим повідомленням без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Таким чином, відповідачі вважається належним чином повідомлені про розгляд справи судом, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 2000 року, виданого згідно розпорядження від 14 грудня 2000 року № 2760 органу приватизації, управління житлового господарства Державного управління справами, спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності (а.с.18).

Як вбачається з копії паспорту громадянина України, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою спірної квартири (а.с.10,11).

Згідно інформації про зареєстроване місці проживання особи, за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 зареєстровані з 1990, 1991,1992,1992 років по день надання довідки у вищевказаній квартирі (а.с. 27-30,50).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що відповідачами чиняться перешкоди у користуванні спірної квартирою, що підтверджується його зверненням до органів поліції, зокрема до Дніпровського управління поліції Головоного управління Національної поліції у місті Києві (а.с.8).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Згідно зі статтею 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Дії власника майна не повинні суперечити закону і порушувати прав інших осіб та інтереси суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає зміст позовних вимог та докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення. При цьому позивач у прохальній частині позову не конкретизує, кого саме зобов`язати вчинити вказані дії.

Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 819/1420/15).

Таким чином, враховуючи те, що для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно конкретизувати позовні вимоги саме в частині покладення обов`язку на певну особу щодо зобов`язання вчинення дій відносно вселення до квартири АДРЕСА_1 , тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідачів здійснити вказані дії, оскільки судом було встановлено, що вони зареєстровані та користуються спірною квартирою.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки судом встановлено факт відсутності у позивача ключів від квартири, яка належить йому на праві власності та на даний час фактично обмежена у можливості вселитися в дане житло та вільно користуватися, розпоряджатися та володіти ним, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково, а саме, усунути перешкоди у здійсненні позивачем ОСОБА_1 права володіння, користування та розпорядження житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні квартирою та у вселенні позивача у спірну квартиру.

Що стосується вимог позивача про передачу ключі від квартири, вказані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

В даному випадку, враховуючи, що порядок користування між співвласниками не визначений ні за їхньою згодою, ні за рішенням суду, тому право користування спірною квартирою може бути реалізованим шляхом вселення позивача, а інші позовні вимоги не відповідають вимогам статей 317, 319, 391 ЦК України.

Аналогічна правова позиція з подібних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року по справі № 755/4973/18.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

За матеріалами справи позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства, посвідчення Пенсійного фонду України № НОМЕР_1 , дати видачі - 08 грудня 2009 року, термін дії - довічно (а.с.12).

Пунктом 9, частині 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру щодо вселення у спірну квартиру та передачу ключів.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 35 Постанови ВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 №10, при пред`явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, згідно з ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за кожну вимогу немайнового характеру позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Отже, з огляду на те, що за результатами розгляду позовної заяви судом задовольняється одна позовна вимога немайнового характеру, відтак підлягає стягненню з відповідачів сума судового збору у рівних частках по 248,10 грн (992,40 грн :4) з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст 317, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, зобов`язання надати ключі від квартири - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 коп.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Слободянюк