Справа № 138/380/21
Провадження № 22-ц/801/499/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 рокуСправа № 138/380/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

за участю секретаря Олійник Г.Є.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

треті особи без самостійних вимог, щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року, повний текст якого складений 04.01.2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Київської Т.Б. у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення про державну реєстрацію, перерозподіл спадщини, визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно, стягнення витрат на поховання,-

В с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення про державну реєстрацію, перерозподіл спадщини, визнання права власності в порядку спадкування. Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх із ОСОБА_2 мати - ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Вона є спадкоємцем першої черги за законом, однак спадщину своєчасно не прийняла, так як хворіла. Іншим спадкоємцем є ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, проте не повідомила нотаріусу про наявність інших спадкоємців. 16.08.2016 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок .Зазначила, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.08.2019 року позивачу було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, після чого у в січні 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/32 від 26.02.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої матері через відсутність необхідних для видачі зазначеного свідоцтва документів та роз`яснено право звернутись до суду .Посилаючись на порушення своїх спадкових прав, як спадкоємця першої черги за законом після ОСОБА_6 , просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний будинок , видане 16.08.2016 на ім`я ОСОБА_2 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30956934 від 16.18.2016 року, прийняте на підставі вказаного свідоцтва, провести перерозподіл спадщини між спадкоємцями ОСОБА_6 , визначивши за нею 1/2 частку спадкового майна, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 115,5 кв.м., що належав померлій ОСОБА_6 . 26.03.2021 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, стягнення витрат на поховання .Зазначила, що її матері ОСОБА_6 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 та членам її сім`ї - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_3 . На початку березня 1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вирішили продати свої квартири і купити житловий будинок. 06.03.1995 вони продали належні їм квартири та в той же день придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , шляхом укладення між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу 23/50 частин будинку, та договору купівлі-продажу 27/50 частину будинку між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Так, як на час укладення зазначеного договору купівлі-продажу чоловік ОСОБА_2 зловживав алкогольними напоями, вона вирішила оформити свою частину будинку на матір. В подальшому ОСОБА_2 проживала в своїй 14/25 частині будинку, а ОСОБА_6 в своїй 11/25 частині. ОСОБА_6 часто хворіла, а ОСОБА_2 доглядала за нею і поховала ,а ОСОБА_1 за увесь час навідала матір лише декілька разів і допомоги на її утримання не надавала. Враховуючи те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину , вона вимушена визнати за нею право на частину майна в порядку спадкування після померлої матері, проте не на майно, яке належало їй особисто, але було зареєстровано на їх матір. Просила суд визнати за нею право власності на 14/25 частин будинку АДРЕСА_1 , які складаються із: кімнат (2-3, 2-4, 2-5) в житловому будинку літ. А, в сінях «а2», кухні (1-4), ванної (2-2), прибудови (1), в сінях літ. «а», ганку літ. «а1», загальною площею 63,4 кв.м., гаража літ. «В», огорожі літ. «1», воріт літ. «2», 1/2 частина відмостки літ. «1»; провести розподіл 11/25 частин житловому будинку АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ; стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати в розмірі 8595 грн. на поховання ОСОБА_1 та встановлення надгробного пам`ятника; стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 31.03.2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано обидва позови в одне провадження.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.04.2021 до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішенням Могилів- Подільського міськрайонного суду від 22.12.2021 року первісний позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу (на час розгляду справи Ямпільського районного нотаріального округу) Вінницької області Горбоконь О.Г. на ім`я ОСОБА_2 , серії та номер 268 від 16.08.2016, зареєстроване в реєстрі за № 15927554 на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині права власності на 1/2 частину даного нерухомого майна. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30956934 від 16.08.2016, на підставі якого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу (на час розгляду справи Ямпільського районного нотаріального округу) Вінницької області Горбоконь О.Г. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 268, в частині права власності на 1/2 частину даного нерухомого майна та припинити речове права ОСОБА_2 на 1/2 частину даного нерухомого майна. Проведено перерозподіл спадщини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 між її спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визначено кожному із спадкоємців по 1/2 частини спадкового майна. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_6 та встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 7353, 41 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1816 грн. Решту судових витрат у виді судового збору залишено за ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в розмірі 517,86 грн. Решту судових витрат у виді судового збору залишити за ОСОБА_2 .

28.12.2021 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь 15 672, 08 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Могилів- Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_2 на її користь 9193 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2 просила його скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, постановши нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення її зустрічного позову . Вказала, що у рішенні суд не дав належної оцінки тим обставинам, що спірний будинок складався із двох ізольованих частин з окремими входами , в яких проживали та являлись власниками вона та її мати; не дав належної оцінки показам свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила ,що при заселенні у будинок ОСОБА_6 повідомила їй про факт продажу двох однокімнатних квартир і придбання за ці кошти спірного будинку . Суд проігнорував те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 прийшов в судове засідання у нетверезому стані та описав у рішенні його пояснення. Висновок суду про те, що вона не повідомила нотаріуса про існування ще одного спадкоємця, не відповідає дійсності, оскільки спадщину вона прийняла на підставі 1268 ЦК України, а нотаріус, перевіривши по спадковому реєстру відсутність заяв про прийняття спадщини, видала свідоцтво про право на спадщину лише їй.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не пі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Суд встановив, що матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_6 ( Т. 1, а.с. 8 ).Після реєстрації шлюбу із ОСОБА_11 , ОСОБА_1 змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (Т. 1, а.с. 9)

06.03.1995 року ОСОБА_6 купила у ОСОБА_7 23/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних будівель, за 35 000 000 карбованців, які продавець ОСОБА_7 одержав від покупця ОСОБА_6 повністю до підписання договору купівлі-продажу (Т.1, а.с.61,62).

Того ж дня ОСОБА_6 купила у ОСОБА_7 27/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних будівель, за 45 000 000 карбованців, які продавець ОСОБА_8 одержав від покупця ОСОБА_6 повністю до підписання договору купівлі-продажу (Т.1, а.с.63,64).

Назва вулиці та нумерація будинку по АДРЕСА_1 змінилася на АДРЕСА_1 на підставі рішення Могилів-Подільської міської ради 5 сесія 22 скликання від 12.05.1995 та нумерації проведеної в 1997 році, затвердженої рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 382 від 25.12.1997 «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодіння» (Т.1, а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла , після смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (Т.1, а.с.85-153) вбачається, що 16.08.2016 року ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про видачі їй свідоцтва про право на спадщину ,посилаючись на факт прийняття спадщини шляхом спільного проживання з спадкодавицею. При цьому вказала ,що крім неї інших спадкоємців ,передбачених законом, немає

( т.1а.с.91 )

16.08.2016 приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Горбоконь О.Г. ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі договорів купівлі-продажу 23/50 та 27/50 частин будинку від 06.03.1995 (Т.1,а.с.124).

Речове право власності право власності ОСОБА_2 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30956934 від 16.18.2016 року. (Т.1,а.с.12).

Вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 25.09.2017, без урахування самочинної прибудови літ. «а 4», складає 163 560 грн.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.08.2019 ОСОБА_1 було надано додатковий строк терміном 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_6 (Т.1,а.с.10).

ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_6 і таким чином прийняла спадщину ,однак постановою приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Л.М. у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2020 року їй було через те, що іншому спадкоємцю першої черги уже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на усе спадкове майно (Т.1,а.с.11).

Допомогу на поховання ОСОБА_6 у розмірі 2483,18 грн. отримала ОСОБА_2 (т.1.а.с.215)

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію, перерозподіл спадщини, визнання права власності в порядку спадкування ,суд посилався на висновок Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-1316/2227/11 щодо застосування ст.1301 ЦК ,згідно якої свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування ,а також в інших випадках, встановлених законом. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути ,зокрема, визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Суд виходив з того ,що у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 і неповідомлення нею нотаріуса про існування іншого спадкоємця за законом , порушено право іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_1 , що є підставою для визнання виданого ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок у розмірі Ѕ його частини ,недійсним, і відповідно ,підставою для скасування рішення про державну реєстрацію прав ,на підставі якого проведено державну реєстрацію прав на Ѕ частину спірного будинку, а також є підставою для перерозподілу спадщини на дві рівні частини і визнання права на Ѕ частину його за позивачем.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині визнання за нею права особистої власності на 14/25 частин спірного будинку, суд виходив із того, що вказані позовні вимоги є необгрунтованими, так як не доведені позивачем.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з відповідвача витрат на поховання, суд виходив з того, що право на спадщину у рівних частках мають спадкоємці першої черги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , якій рішенням суду надано додатковий строк на прийняття спадщини і яку вона прийняла; витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 14 706,82 грн. понесла спадкоємиця ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1 повинна відшкодувати останній половину цих витрат у розмірі 7353, 41 грн. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання за ОСОБА_2 права власності на 14/25 спірного будинку, суд виходив з недоведеності цих позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів ,а також у відмові у задоволенні інших вимог ОСОБА_2 щодо належності частини спірного будинку їй на праві особистої власності .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неврахування судом належності їй в дійсності 1/2 частини спірного будинку, що був лише оформлений на її матір, оскільки був придбаний за кошти, отримані від відчуження її однокімнатної квартири, є безпідставними , оскільки по - перше, однокімнатна квартира належала не лише їй, а й її чоловіку та двом неповнолітнім дітям; по- друге, спростовується її ж заявою зі спадкової справи про видачу свідоцтва про право на спадщину від 16.08.2016 року , в якій вона на цю обставину нотаріусу не вказувала ,а зазначила , що померлій матері належав увесь спірний житловий будинок і вона являлась єдиною його спадкоємицею; по -третє ,відсутні достовірні і достатні докази встановлення порядку користування спірним будинком між нею і матір`ю чи поділу цього будинку , що є підставою визначати свою долю у будинку в розмірі 14/25 частин, на які вона претендує; по - четверте, з часу купівлі спірного будинку матір`ю ОСОБА_14 у 1995 році ОСОБА_2 будь яких вимог щодо своїх прав на будинок не заявляла ,в тому числі і на час оформлення спадщини після смерті матері в 2016 році ,тобто погодилась з тим, що спірний будинок являвся власністю ОСОБА_14 .

Доводи скарги про неправильність висновку суду про те, що ОСОБА_2 не повідомила нотаріуса про існування ще одного спадкоємця і сама отримала свідоцтво про право на спадщину, є безпідставними .

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5).

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 являлись її діти - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

З витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228280228 від 16.10.2020 вбачається ,що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2016 власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Із копії спадкової справи вбачається ,що 16.08.2016 року, подаючи приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_2 у заяві вказала на те, що крім неї інших спадкоємців ,передбачених законом ,немає.

( т.1 а.с.91) .Тим самим вона не позначила позивача в якості спадкоємця першої черги , в колі спадкоємців що мають право на спадкування ,що підлягали встановленню нотаріусом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо зазначеного є неспроможними, а висновок суду про те, що у зв`язку з цим свідоцтво про право на спадщину на увесь спірний будинок було видано ОСОБА_2 з порушенням прав іншого спадкоємця , якому встановлено додатковий строк прийняття спадщини і остання всупереч закону оформила в порядку спадкування право власності на увесь спірний будинок , є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що в судовому рішенні не дана оцінка показам свідка ОСОБА_10 про те, що спірний будинок придбаний за кошти від проданих ОСОБА_2 та ОСОБА_15 однокімнатних квартир, є безпідставними. Як вбачається зі змісту судового рішення, свідок ОСОБА_10 пояснила суду : « ОСОБА_2 їй казала, що вони продали дві квартири і купили будинок, але оформили на маму, щоб її чоловік не ділив з нею майно в разі розлучення. Мати жила зі сторони городу, а ОСОБА_2 зі сторони вулиці».

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваному рішенні суд не вказав, що спірний будинок складався із двох частин, власниками яких були ОСОБА_2 та її мати, не заслуговують на увагу, так як спростовуються доказами, що є у справі - договорами купівлі-продажу частин спірного будинку від 06.03.1995 року у ОСОБА_7 за 35 000 000 карбованців і за 45 000 000 карбованців саме ОСОБА_6 ; вказівкою у цих договорах ,що кошти за частини будинку були сплачені саме ОСОБА_6 (Т.1, а.с.61,62,63,64) , відсутністю претензій до матері з приводу власності на частину будинку як протягом життя останньої ,так і після її смерті ; заявами до нотаріуса ,у яких ОСОБА_17 визнає належність будинку її матері і свідоцтвом про право на спадщину після ОСОБА_6 ,отриманим ОСОБА_17 на увесь будинок .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на будинок по АДРЕСА_1 і право на спадкування належить кожному із спадкоємців за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,а тому спадщина підлягає перерозподілу між ними по 1/2 частини цього будинку, а отримане останньою свідоцтво про право на спадщину щодо Ѕ частини його підлягає визнанню недійсним, як і рішення про реєстрацію в цій частині речових прав , є правильним.

Інші доводи апеляційної скарги також правильні висновки суду не спростовують і не впливають на законність прийнятого судом рішення,.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки підстави для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення не наведені , рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому згідно ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук