Справа 476/199/21 Головуючий суду першої інстанції - Чернякова Н.В.
Провадження 22-ц/812/458/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Стрілець К.О.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у викритому судовому засіданні цивільну справу № 476/199/21

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Чернякової Н.В. в приміщенні того ж суду,

за позовом ОСОБА_2 до Возсіятського ліцею Єланецької селищної ради Миколаївської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора: Відділу освіти Єланецької районної державної адміністрації, Національного агентства з питань запобігання корупції, про визнання дій незаконними, які призвели до зміни істотних умов праці, через скорочення педагогічного навантаження та порушення трудового договору,

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Возсіятського ліцею Єланецької селищної ради Миколаївської області (далі - Возсіятський ліцей) , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Відділ освіти Єланецької районної державної адміністрації, Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання дій незаконними, які призвели до зміни істотних умов праці, через скорочення педагогічного навантаження та порушення трудового договору.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 червня 2020 року між нею та Возсіятським ліцеєм Єланецької селищної ради Миколаївської області в особі директора Шевченко О.Р. укладено трудовий договір № 1, відповідно до якого вона приймається на посаду вчителя географії з випробувальним терміном в один календарний рік з метою перевірки відповідності роботі, що доручається. Проте, роботодавцем було зменшено години викладання з 10 годин інваріантної складової в тиждень до 4 годин інваріантної складової в тиждень з додатковими 3 годинами варіативної складової робочого навчального плану ліцею в односторонньому порядку. В зв`язку з цим вона не отримує заробітної плати в повному обсязі, що призвело до погіршення її фінансового становища та життєвого рівня. Вважає, що адміністрацією Возсіятського ліцею наказ про зміну істотних умов праці не видавався, вона не була письмово попереджена про зміну істотних умов праці та не надавала згоди на зменшення тижневого навантаження.

Крім, цього роботодавець повідомив її про припинення трудових відношень через начебто невиконання трудових обов`язків, не володіння комп`ютерною технікою та недотримання правил ділового спілкування. Вважає таке повідомлення незаконним, оскільки має достатній досвід роботи, сумлінно ставиться до своїх обов`язків, досконало володіє навичками роботи на комп`ютері та працює в необхідних месенджерах.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд зобов`язати керівника Возсіятського ліцею надати їй часи для викладання предмету «Географія» у кількості 10 годин інваріантної складової в тиждень, які належні їй відповідно до умов трудового договору; зобов`язати керівника Возсіятського ліцею внести відповідні зміни в педагогічне навантаження на 2020-2021 навчальний рік стосовно неї; стягнути з відповідача на її користь суму втраченого заробітку у розмірі 42646 грн. за період із 01 вересня 2020 року по 01 квітня 2021 року; визнати незаконним та безпідставним повідомлення її про припинення трудового договору, стягнути з відповідача на її користь всі понесені витрати, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Возсіятського ліцею Єланецької селищної ради Миколаївської області про визнання дій незаконними, які призвели до зміни істотних умов праці, через скорочення педагогічного навантаження та порушення трудового договору відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що судом не встановлено, а позивачкою не доведено належними та достатніми доказами зменшення на протязі навчального 2020-2021 року педагогічного навантаження з викладання ОСОБА_2 предмету «Географія» в Возсіятському ліцеї та, відповідно і не доведено погіршення умов праці.

Щодо відмови у стягненні втраченого заробітку, суд вказав, що позивачка ОСОБА_2 фактично не працювала з навантаженням у 18 годин за період з 01 вересня 2020 року по 01 квітня 2021 року, тому в зв`язку з відсутністю факту зменшення педагогічного навантаження, відсутнє і неотримання різниці в заробітній платі.

Судом також зазначено про відсутність порушення трудових прав внаслідок направлення позивачці повідомлення про припинення трудових відносин.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги та стягнути витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомив її про зміну істотних умов праці та не погодив з нею своє рішення про зменшення педагогічного навантаження з 10 годин інваріантної складової до 4 годин інваріантної складової в тиждень та 3 годин варіантної складової.

Апелянт вказувала, що її звернення до комісії по трудовим спорам не є обов`язковим, а тому вона правомірно звернулася безпосередньо до суду за захистом порушеного права.

Позивачка в апеляційній скарзі вказує на свою незгоду зі змістом попередження її про припинення трудових відносин, а саме невиконання нею трудових обов`язків, що вона не вміє працювати з комп`ютером та месенджерами та не дотримується правил ділового спілкування, на що суд не звернув увагу,

У відзиві на апеляційну скаргу, Національне агентство з питань запобігання корупції повідомляє про те, що у позовній заяві по даній справі була відсутня інформація про здійснення позивачем повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону у зв`язку з поданням якого позивач набув статус викривача.

Крім того, позивач не звертався з повідомленнями про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону про Національні агентства, а тому, за наявної у НАЗК інформації, відсутні підстави вважати позивача викривачем у розумінні Закону.

Враховуюче викладене, НАЗК просило Миколаївський апеляційний суд розглядати справу № 476/199/21 за відсутності представника НАЗК, з урахуванням вищенаведеного та за наявними у справі матеріалами.

Інші учасники справи. правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно до приписів статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Між тим, як зазначала позивачка, відповідачем не дотримано вимоги ч. 3 ст. 32 КЗпП України, щодо зміни істотних умов праці, що призвело до суттєвого погіршення умов праці, внаслідок зменшення тижневого навантаження вчителя та зменшення заробітної плати. Зважаючи на те, що вирішити дане питання у позасудовому порядку позивачці не видалось можливим, вона звернулася за захистом своїх порушених прав до суду.

Згідно положень ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року №463-IX на посади педагогічних працівників приймаються особи, які мають педагогічну освіту, вищу освіту та/або професійну кваліфікацію, вільно володіють державною мовою, або володіють державною мовою в обсязі, достатньому для спілкування, моральні якості та фізичний і психічний стан здоров`я яких дозволяють виконувати професійні обов`язки.

Педагогічні працівники мають права, визначені Законом України «Про освіту», цим Законом, законодавством, колективним договором, трудовим договором та/або установчими документами закладу освіти.

Педагогічні працівники закладів освіти приймаються на роботу за трудовими договорами відповідно до вимог цього Закону та законодавства про працю.

Педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років.

Частинами 1, 3, 5 статті 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що робочий час педагогічного працівника включає час, необхідний для виконання ним навчальної, виховної, методичної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності, передбаченої трудовим договором та/або посадовою інструкцією. Педагогічна діяльність вчителя включає діяльність у межах його педагогічного навантаження, норма якого на одну тарифну ставку становить 18 навчальних годин на тиждень діяльність у межах його педагогічного навантаження. Розподіл педагогічного навантаження у закладі освіти затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства. Педагогічне навантаження педагогічного працівника закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, встановлюється за його письмовою згодою. Перерозподіл педагогічного навантаження протягом навчального року допускається у разі зміни кількості годин з окремих навчальних предметів (інтегрованих курсів), що передбачається навчальним планом закладу освіти, або за письмовою згодою педагогічного працівника з додержанням законодавства про працю.

У статті 94 КЗпП України надано визначення заробітної плати - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні судом першої інстанції, 30 червня 2020 року між Возсіятським ліцеєм Єланецької селищної ради Миколаївської області в особі директора Шевченко О.Р. та позивачкою ОСОБА_2 укладено трудовий договір № 1, відповідно до якого остання прийнята на посаду вчителя географії (т. 1 а.с. 11-14, 236-241).

Відповідно до п. 1.3 розділу 1 вищевказаного трудового договору позивачці було встановлено випробування строком на 1 рік з метою перевірки відповідності роботі, що доручається (т. 1 а.с. 11-14, 238-241).

Пунктом 1.4 трудового договору визначено, що датою початку роботи ОСОБА_2 є 01 липня 2020 року.

Згідно розділу 2 трудового договору №1 строк дії договору - 1 рік.

Пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору встановлено, що норма тривалості робочого часу працівника відповідає його тижневому навантаженню відповідно до тарифікації. Інша тривалість робочого часу може бути встановлена за угодою між працівником і роботодавцем та у випадках встановлених законодавством.

Із протоколу № 1 засідання тарифікаційної комісії Возсіятського ліцею Єланецької селищної ради Миколаївської області від 05 травня 2020 року вбачається, що тарифікаційною комісією проведено попередній розподіл навчальних годин між педагогічними працівниками відповідно до навчального плану закладу освіти на 2020-2021 навчальний рік, який підлягав затвердженню наказом керівника ліцею 01 червня 2020 року (т. 1 а.с. 60).

Із протоколу №2 засідання тарифікаційної комісії Возсіятського ліцею від 28 серпня 2020 року слідує, що проведено розподіл педагогічного навантаження між педагогічними працівниками на 2020-2021 навчальний рік і прийнято відповідне рішення про затвердження педагогічного навантаження наказом керівника ліцею від 02 вересня 2020 року.

Протоколом № 1 засідання педагогічної ради Возсіятського ліцею Єланецької селищної ради Миколаївської області від 01 вересня 2020 року погоджено затвердити тижневе педагогічне навантаження педагогічних працівників на 2020-2021 навчальний рік (т. 1 а.с. 59-60, 235).

Як вбачається з витягу із наведеного наказу № 25/02 від 02 вересня 2020 року «Про розподіл педагогічного навантаження на 2020-2021 навчальний рік» директором ліцею затверджено тижневе педагогічне навантаження ОСОБА_2 з 02 вересня 2020 року кількості 7 годин в тиждень, з яких: 4 години викладання географії та 3 години викладення факультативу юний географ-краєзнавець (т. 1 а.с. 234).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Районний суд повне та всебічно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права якими вони регулюються, наданим сторонами доказам надав належну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до п. 4.1 трудового договору з позивачкою норма її педагогічного навантаження (тривалості робочого часу) становила в межах норми визначеної статтею 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» та відповідала встановленому саме їй тижневому навантаженню згідно до тарифікації, якою саме ОСОБА_2 визначене педагогічне навантаження у кількості 7 годин в тиждень, з яких: 4 години викладання географії та 3 години викладення факультативу юний географ-краєзнавець.

ОСОБА_2 з вересня 2020 року отримувала заробітну плату нараховану відповідно до вказаної затвердженої тарифікації, претензій не висловлювала, зі скаргами до керівництва протягом 2020-2021 навчального року не зверталась. Тому суд вірно виходив з того, що вказана тарифікація була погоджена з позивачкою, відповідала як закону так і умовам договору, де не обумовлена кількість годин, а міститься лише посилання на тарифікацію. Будь яких інших тарифікацій протягом вказаного навчального року для позивачки не встановлювалося адміністрацією навчального закладу, а тому факт зміни істотних умов праці, що призвело до суттєвого погіршення умов праці, внаслідок зменшення тижневого навантаження вчителя та зменшення заробітної плати, судом правильно визнано недоведеним.

Будь, яких доказів щодо встановлення позивачці педагогічного навантаження в розмірі 10 годин інваріантної складової, яке в подальшому було змінено, суду не надано, тому відсутні підстави і для відновлення такого навантаження.

Враховуючи наведений висновок про недоведеність самовільної зміни істотних умов праці відповідачем у вигляді скорочення педагогічного навантаження, районний суд правильно констатував, що відсутні також, як наслідок, і підстави для стягнення суми втраченого заробітку у розмірі 42646 грн. за період із 01 вересня 2020 року по 01 квітня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Позивачка збільшуючи позовні вимоги, зазначила, що 26 квітня 2021 року за вих. № 63 Возсіятським ліцеєм Єланецької селищної ради Миколаївської області її повідомлено про те, що продовжувати з нею трудові відносини на умовах строкового трудового договору в подальшому не планується, так як вимоги п. 3.1.3, п. 3.1.4, п. 3.1.6, 3.1.7 розділу 3 трудового договору № 1 від 30 червня 2020 року останньою не виконувалися на належному рівні. Не погоджуючись із підставами викладеними у вказаному повідомлені щодо неможливості продовження трудових відносин, позивачка просила визнати таке повідомлення незаконним.

Вирішуючи спір в цій частині позовних вимог, районний суд спираючись на наведені правові норми, також зробив правильний висновок про те, що направлення вказаного повідомлення не свідчить про порушення трудових прав позивачки, оскільки таке повідомлення само по собі не тягне будь яких юридичних наслідків. Тому і в цій частині районний суд вказав про відсутність підстав для задоволення таких вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачку не було повідомлено про зміну істотних умов праці та не погоджено з нею своє рішення про зменшення педагогічного навантаження з 10 годин інваріантної складової до 4-х годин інваріантної складової в тиждень та 3-х годин варіантної складової, а також про те, що позивачка не погоджується із змістом попередження її про припинення трудових відносин, а саме невиконання нею трудових обов`язків, що вона не вміє працювати з комп`ютером та месенджерами та не дотримується правил ділового спілкування, на що, на її думку, суд не звернув увагу - фактично відтворюють зміст позовних вимог та спростовуються наведеними в цій постанові висновками про недоведеність факту зміни істотних умов праці шляхом зменшення педагогічного навантаження, та відсутності факту порушення трудових прав внаслідок отримання нею згаданого попередження про не продовження з позивачкою трудових відносин, тому такі доводи є неспроможними та підлягають відхиленню.

Зазначення в апеляційній скарзі про те, що звернення до комісії по трудовим спорам не є обов`язковим, а тому вона правомірно звернулася безпосередньо до суду за захистом порушеного права, не впливає на висновки суду, оскільки факт не звернення до комісії по трудовим спорам не є підставою для відмови у позові.

Відповідно до положень норм ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду, колегія доходить висновку про відповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим таке рішення не може бути змінено чи скасовано, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню на користь позивачки судові витрати.

Керуючись ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 18 липня 2022 року.