ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/4817/54/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2022 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Шевчук Г.М.
суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,
з участю секретаря - Романська К.М.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року у задоволенні заяви адвоката Гриців О.Я. про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат відмовлено. Залишено без розгляду заяву представника позивачів адвоката Гриців Ольги Ярославівни про долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.
Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року заяву адвоката Гриців О.Я. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 7 422, 56 грн.
В задоволенні решти заяви відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року та додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу та додаткове рішення суду скасувати, як незаконні, та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву адвоката Гриців О.Я. про поновлення строку на подання доказів понесених судових витрат та стягнути з ОСОБА_5 в користь позивачів 50 000 грн. витрат на правничу допомогу.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року скасуовано та постановлено нове рішення, яким заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Гриців Ольги Ярославівни про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу задоволено.
Поновлено строк адвокату Гриців Ользі Ярославівні на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу.
Заяву адвоката Гриців О.Я. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
14 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. звернулася до Тернопільського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просила поновити строк на подання доказів понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, судовий збір за подання заяви про збільшення позовних вимог в сумі 6053,90 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду в сумі 496, 20 грн. оскільки, як зазначає заявник, вказаною вище постановою апеляційного суду не вирішено питання про судові витрати, які понесла позивачка у зв`язку із апеляційним розглядом даної справи у відповідності до ст. 270 ЦПК України.
Зазначає, що розгляд справи апеляційним судом здійснювався за відсутності сторін, а копію постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року вона отримала електронною поштою лише 10 листопада 2022 року, оскільки з 19 березня 2022 року перебуває за кордоном в звязку з російською агресією, у звязку з чим вважає, що пятиденний строк на подання доказів витрат на правничу допомогу, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, слід поновити, як пропущений з поважних причин.
Вказує, що позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційній інстанції на загальну суму 10 000 грн., про що долучила відповідну розписку, укладену між ОСОБА_1 та адвокатом Гриців О.Я. від 18 листопада 2022 року, а також Акт виконаних робіт від 11 листопада 2022 року.
На вказану заяву представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Сампара Н.М. подала заперечення, в якому просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Зокрема зазначає, що представником позивача в апеляційній скарзі не ставилося питання про стягнення судових витрат в розмірі 6 053, 90 грн., а тому воно не було предметом розгляду судом апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваних рішень суду за її апеляційною скаргою.
Також вказує, що позивачем в порушення вимог ч.1,2 ст. 134 ЦПК України не було заявлено про рієнтовний розрахунок судових витрат ні на стадії подання заяви, ні в подальшому з поданням будь-якого іншого процесуального документу, а тому підстав для відшкодування таких судових витрат немає.
Крім того стверджує, що адвокатом Гриців О.Я. до позову не додано договору про надання правової допомоги в якому було б визначено порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару. Також звертає увагу на те, що вказаний договір не міг бути поданий, оскільки він не підписувався у звязку з перебуванням адвоката Гриців О.Я. в Великобританії. З цих же підстав звертає увагу на те, що адвокатом Гриців О.Я. не могла бути також підписана розписка про отримання від ОСОБА_1 коштів у сумі 10 000 грн. та Акт виконаних робіт, які складені у м. Тернополі, оскільки адвокат Гриців О.Я. перебуває за межами України.
Вважає, що супроводжуючи в період з 2019 по 2022 рік дану справі адвокат Гриців О.Я. оцінила витрати на правничу допомогу в сумі 50 000 грн., однак за подання трьох процесуальних документів встановила витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. При цьому адвокат Гриців О.Я. фізично відсутня в Україні, судові засідання не відвідувала, а сама вимога про стягнення витрат на правничу допомогу подана з пропуском строку.
В судове засідання сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не зявилися, однак до початку розгляду справи від представника ОСОБА_1 - адвоката Гриців О.Я. та від представника ОСОБА_5 - адвоката Сампари Н.М. надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, у звязку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін.
Дослідивши заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, судова колегія вважає, що вказана заява підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.
Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи апеляційним судом здійснювався за відсутності сторін, а копію постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року адвокат Гриців О.Я. отримала електронною поштою 10 листопада 2022 року.
У зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан.
Згідно з долученої до матеріалів справи копії закордонного паспорта адвоката Гриців О.Я., остання виїхала до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії 19 березня 2022 року, де перебуває по даний час. Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення адвокатом Гриців О.Я. була подана 14 листопада 2022 року, колегія суддів вважає, що пятиденний строк на подання доказів витрат на правничу допомогу, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, слід поновити, як пропущений з поважних причин.
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Також адвокатом Гриців О.Я. долучено Акт виконаних робіт від 11 листопада 2022 року, відповідно до якого адвокатом Гриців О.Я. були виконані наступні роботи:
2) клопотання про розгляд справи за відсутності сторони - 24.08.2022, 31.08.2022: - 1 година, 1000 грн.;
Загалом адвокатом Гриців О.Я. було надано послуг ОСОБА_1 на загальну суму 10 000 грн.
Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, з огляду на подане представником відповідача ОСОБА_5 - адвокатом Сампарою Н.М. 23 листопада 2022 року до суду апеляційної інстанції заперечення на заяву адвоката Гриців О.Я. про ухвалення додаткового рішення, де висловлено та наведено свої запереченя щодо неспівмірності витрат на надання правничої допомоги, колегія суддів вважає, що заява підлягає до часткового задоволення.
При вирішенні питання про стягнення на користь позивачки ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд зазначає, що надані адвокатом Гриців О.Я. докази про надання позивачці адвокатських послуг в суді апеляційної інстанції, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 рокуу справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Апеляційний суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.
Так, на думку колегії суддів, затрачений адвокатом Гриців О.Я. час на написання апеляційної скарги на ухвалу та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.07.2022 у кількості 8 годин на суму 8 000 грн., не відповідає вказаному вище критерію розумності та обгрунтованості, оскільки, з огляду на зміст апеляційної скарги, її написання не вимагало у адвоката особливих зусиль чи вивчення нових обставин справи.
Що стосується написання адвокатом Гриців О.Я. клопотання про розгляд справи за її відсутності, то, на думку колегії суддів, такий вид наданої адвокатом послуги не був необхідним, оскільки таке клопотання адвокатом було зазначено в прохальній частині самої заяви про ухвалення додаткового рішення, яке включено до Акту виконаних робіт, а тому судом до уваги не береться.
З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає завищеною загальну суму наданих адвокатом Гриців О.Я. послуг за надання правничої допомоги ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн., а тому заяву адвоката Гриців О.Я. слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача 5 000 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом.
Що стосується доводів адвоката Гриців О.Я. у заяві про ухвалення додаткового рішення про необхідність стягнути з відповідача судовий збір в сумі 6053, 90 грн. за подання заяви про збільшення позовних вимог, то вони є також безпідставними та необгрунтованими, оскільки апеляційна скарга аовдкатом Гриців О.Я. подавалася на ухвалу суду та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року і питання стягнення судового збору в сумі 6053, 90 грн. не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, при цьому судовий збір у вказаній сумі був стягнутий з відповідача рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року.
Доводи представника відповідача про те, що позивачем в порушення вимог ч.1,2 ст. 134 ЦПК України не було заявлено про рієнтовний розрахунок судових витрат є необгрунтованими, оскільки адвокатом Гриців О.Я. в апеляційній скарзі (а.с. 46) було вказано, що попердній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 20 000 грн.
Це ж стосується доводів представника відповідача про недолучення адвокатом Гриців О.Я. договору про надання правової допомоги, оскільки в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 16 грудня 2019 року, укладений між нею та ОСОБА_1 та яким передбачено, що адвокат Гриців О.Я., серед іншого, примає на себе обов`язок представляти права і законні інтереси ОСОБА_1 у судах, а термін його дії складає 5 років з моменту його підписання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Поновити адвокату Гриців О.Я. строк на подання доказів понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалити додаткову постанову, якою заяву адвоката Гриців О.Я. задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.
У задоволенні решти заяви відмовити.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року.
Судді