Справа № 143/1155/21
Провадження № 22-ц/801/985/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 рокуСправа № 143/1155/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді - доповідача: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці цивільну справу № 143/1155/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року, повний текст якого складено того ж дня, ухвалене у складі судді Сич С. М.,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за Кредитним договором № 0645 від 27.10.2020 року, яка станом на 20.10.2021 року становить 109762 грн. 76 коп. та складається із: залишку строкового кредиту - 80803 грн. 32 коп.; залишку нарахованих строкових відсотків - 00 грн. 01 коп.; залишку простроченого кредиту 11686 грн. 98 коп.; залишку прострочених відсотків 00 грн. 45 коп.; залишку прострочених комісій - 17272 грн. 00 коп., на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32, ).

Позов мотивований тим, що 27 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви-згоди № 1139471, було укладено Кредитний договір № 0645.

Згідно п. 1.1 Договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом, у встановлених Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за Договором у повному обсязі.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 101600 грн. 00 коп.; строк кредитування 36 місяців; кінцева дата повернення кредиту 27.10.2023 року; цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 27.10.2020 року по 26.08.2021 року 3% від суми кредиту, з 27.08.2021 року по 26.05.2022 року 2,5% від суми кредиту, з 27.05.2022 року по 26.02.2023 року 1,5% від суми кредиту, з 27.02.2023 року по 27.10.2023 року 0,925% від суми кредиту.

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.

Відповідно п.2.1 Договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів.

27.10.2020 року між відповідачем та ПрАТ «Україниська акціонерна страхова компанія Аска-Життя» було укладено Договір добровільного страхування життя клієнтів, де страховиком та страховим агентом є АТ «Банк Кредит Дніпро». Відповідно до п. 3.6 вказаного Договору розмір страхового платежу (підлягає сплаті одноразово) складає 12788 грн. 81 коп.

Зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором відповідачем є невиконаними та станом на 20.10.2021 року складає загалом у розмірі 109762 грн. 76 коп., що складається з:

залишку строкового кредиту 80803 грн. 32 коп.;залишку нарахованих строкових відсотків 00 грн. 01 коп.; залишок простроченого кредиту 11686 грн. 98 коп.; залишку прострочених відсотків 00 грн. 45 коп.; залишку прострочених комісій 17272 грн. 00 коп.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в підтвердження позовних вимог позивачем надані належні та допустимі докази. До позовної заяви суду було надано таблиці розрахунку боргу в яких зазначена заборгованість відповідачів за кредитним договором та вказана вся зведена інформація з особової картки позичальника в комплексній інформаційній системі, де , крім іншого, наведені суми та дати нарахувань, суми та дати платежів.

Крім того зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що з матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 на підставі рішення щодо надання кредиту, шляхом підписання заяви-згоди № 1139471, було укладено Кредитний договір № 0645. Зі змісту підпункту 1.1 п.1 Кредитного договору випливає, що банк надав клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби (а.с. 8, 11-12, 20).

Перед підписанням заяви-згоди на укладання кредитного договору відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, на підтвердження чого ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту від 27.10.2020 року. У згаданому паспорті обумовлено, що метою отримання кредиту є споживчі цілі (а.с. 9-10).

У відповідності з п. 2.51 Універсального договору банківського обслуговування, договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції Банку прийняті (акцептовані) Клієнтом з моменту оформлення заяви-згоди.

Згідно п. 1.1 Договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом, у встановлених Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за Договором у повному обсязі.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 101600 грн. 00 коп.; строк кредитування 36 місяців; кінцева дата повернення кредиту 27.10.2023 року; цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 27.10.2020 року по 26.08.2021 року 3% від суми кредиту, з 27.08.2021 року по 26.05.2022 року 2,5% від суми кредиту, з 27.05.2022 року по 26.02.2023 року 1,5% від суми кредиту, з 27.02.2023 року по 27.10.2023 року 0,925% від суми кредиту.

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.

Відповідно п.2.1 Договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (п. 5 Паспорту споживчого кредиту 36 платежів, щомісячно в розрахункову дату у сумі не менше 4846 грн. 32 коп., згідно Графіку).

За умовами п. 4.7.2 УДБО передбачено, що нарахування та сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, здійснюється не рідше одного разу на місяць, при цьому при розрахунку процентів приймається фактична кількість днів у місяці та року (факт/факт).

Згідно п. 6.3 Універсального договору банківського обслуговування (УДБО) клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» для отримання кредиту клієнт, який прийняв пропозицію Банку про укладання УДБО, укладає з Банком Кредитний договір, а в окремих випадках, якщо це передбачено умовами надання відповідного виду Кредиту, відкриває рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з платіжною карткою, або договір страхування, або інші угоди, які визначені умовами кредитування Банку.

27.10.2020 року між відповідачем та ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія Аска-Життя» було укладено Договір добровільного страхування життя клієнтів, де страховиком та страховим агентом є АТ «Банк Кредит Дніпро». Відповідно до п. 3.6 вказаного Договору розмір страхового платежу (підлягає сплаті одноразово) складає 12788 грн. 81 коп. (а.с. 13-14).

Банк належним чином виконав свої зобов`язання, а саме надав відповідачу суму кредиту у розмірі, встановленому договором.

Однак, відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, несвоєчасно здійснював погашення чергових обов`язкових платежів, визначених у Графіку погашення заборгованості, у зв`язку з чим у відповідача відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0645 від 27.10.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , станом на 20.10.2021 року виникла заборгованість в сумі 109762 грн. 76 коп., яка складається з: залишку строкового кредиту 80803 грн 32 коп.; залишку нарахованих строкових відсотків 00 грн. 01 коп.; залишку простроченого кредиту 11686 грн. 98 коп.; залишку прострочених відсотків 00 грн 45 коп.; залишку прострочених комісій 17272 грн. 00 коп. (а.с. 46).

Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 за період з 27.10.2020 року по 23.10.2021 року відповідачем ОСОБА_1 не в повному обсязі та несвоєчасно сплачувалися кредит, процентна ставка та щомісячна комісія за користування кредитом (а.с. 47-63).

Відповідно до п. 14.1.16.5 Договору Банк має право вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов`язань Клієнта за Кредитним договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов`язкового платежу за Кредитом, а також у випадках вчинення Клієнтом інших істотних порушень умов Кредитного договору у випадках, передбачених УДБО.

У добровільному порядку на час звернення позивача до суду із цим позовом відповідачем вказана заборгованість не погашена.

Враховуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку що відповідач взяв на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернув, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення тіла кредиту та процентів підлягає задоволенню.

У даній справі, між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, виникли договірні правовідносини (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, які саме послуги надаються позичальнику, та у зв`язку з тим, що такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, колегія суддів прийшла до висновку про те, що у стягненні суми боргу за комісією слід відмовити.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок.

Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні ЗУ «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі ЗУ «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року.

(Постанова Верховного Суду у справі №686/9372/16, провадження №61-663св21 від 15 грудня 2021 року).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення про відмову у стягненні заборгованості по кредитному договору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Банк «Кредит Дніпро» в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь 92490,30 грн. заборгованість за кредитним договором № 0645 від 27.10.2020 року, що становить 84,26 %

На підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 1912,70 грн. (84,26% від 2770,00 грн.) та судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 2869,05 грн. (84,26% від 3405,00 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.

Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити частково.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року скасувати та постановити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 0645 від 27.10.2020 року., в сумі 92490,75 грн., з яких : залишку строкового кредиту 80803 грн. 32 коп.; залишок простроченого кредиту 11686 грн. 98 коп.; залишку прострочених відсотків 00 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1912.70 гривень та за подання апеляційної скарги в розмірі 2869,10 гривень, а всього 4781,80 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська