Справа № 588/1985/21
№ провадження 2/588/103/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М. В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., представника відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

АТ «Перший український міжнародний банк» у грудні 2021 року звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги за змістом позовної заяви та відповіді на відзив тим, що між позивачем та ОСОБА_3 16.07.2019 року було укладено Кредитний договір №601, за умовами якого відповідачка отримала 38000 грн. Відповідачка уклала договір шляхом підписання Заяви про приєднання до Договору банківського обслуговування фізичних осіб, в якій беззастережно зазначено про прийняття Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування , яка розміщена на сайті pumb.ua в повному обсязі.

Поряд із заявою ОСОБА_3 підписала «Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживач до укладення договору про споживчий кредит», метою підписання якого є ознайомлення відповідачки з умовами кредитування.

Позивач вважає, що Паспорт споживчого кредитування, який сторонами підписаний 16.07.2019 року є офертою Банку, яка містить істотні умови, притаманні кредитному договору, а Заява підписана відповідачкою є письмовою відповіддю - акцептом, що також містить істотні умови. За умовами указаних Паспорту споживчого кредитування та Заяви ОСОБА_3 було надано кредит на 24 місяці зі сплатою відсотків, комісії.

Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує тривалий час, унаслідок чого станом на 23 листопада 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 61250,67 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - у розмірі 17161,51 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - у розмірі 2,15 грн., заборгованість за комісією - в розмірі 40809,22 грн, штрафні санкції - в розмірі 3277,79 грн.

Посилаючись на указані обставини, представник позивача ОСОБА_4 просить суд стягнути із відповідачки на користь АТ «Перший український міжнародний банк» 61250,67 грн. заборгованості за договором та витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн.

Стислий виклад позиції відповідача

Представник відповідачки адвокат Сумцов Є.С. не заперечив проти стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та відсотками, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією та штрафними санкціями не визнав з підстав викладених у відзиві. Зокрема, представник відповідачки ОСОБА_1 посилався на те, що до спірних правовідносин положення статті 634 ЦК України не застосовуються. Оскільки позивачем не надано доказів про те, що відповідачка підписуючи заяву №601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, ознайомилась, погодилась та розуміла саме той договір, роздруківка якого додана до позовної заяви. Отже, вимоги про стягнення штрафних санкцій на думку сторони відповідача є безпідставними. Крім того, представник відповідачки ОСОБА_1 вважав, що положення кредитного договору від 16.07.2019 року про сплату позичальником банку комісій за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою суду від 31.12.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відзив на позов, поданий представником відповідачки ОСОБА_1 було повернуто без розгляду на підставі частини 2 статті 126 ЦПК України, оскільки поданий після закінчення встановленого процесуального строку.

Від позивача 01.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 07.02.2022 року за клопотанням представника відповідачки було продовжено процесуальний строк для подання відзиву та для ознайомлення стороною відповідача з відповіддю на відзив та вирішення питання про підготовку заперечень судовий розгляд відкладено до 09.03.2022 року

У зв`язку із уведенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану судове засідання, яке було призначене на 09.03.2022 не відбулось.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 22.03.2022 № 13/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Тростянецького районного суду Сумської області на Гадяцький районний суд Полтавської області.

З 26 травня 2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.05.2022 №32/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Тростянецького районного суду Сумської області.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 16.07.2019 року ОСОБА_3 підписала заяву №601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування (а.с. 5).

У вказаній Заяві зазначено, що відповідачка беззастережно підтверджує прийняття Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг. Крім того, за змістом Заяви відповідачка звертається за отриманням споживчого кредиту в сумі 38000 грн. строком на 24 місяці, який має бути перерахований на банківський рахунок ОСОБА_3 зі сплатою відсотків в розмірі 0,01% та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 %. Сторонами було визначено графік платежів з 16.07.2019 по 16.01.2021 рівними частинами.

Крім того, ОСОБА_5 підписала Паспорт споживчого кредитування «Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживач до укладення договору про споживчий кредит», який містить аналогічні умови кредитування, які вказані у Заяві №601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування. Проте у розділі 6 «Додаткова інформація» також викладено умови, які визначають наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у виді штрафу та пені, а також процентної ставки, яка застосовується у разі невиконання зобов`язань про повернення кредиту (а.с.88).

Відповідно до меморіального ордеру від 16.07.2019 ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в сумі 38000 грн. (а.с.12).

Випискою по рахунку відповідачки підтверджується користування останньою кредитними коштами шляхом зняття готівки у банкоматі м.Тростянець у липні-серпні 2018 року (а.с.17-32).

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви відповідачка частково виконувала взяті зобов`язання, тому не дотримуючись визначеного Графіку погашення кредиту допустила утворення заборгованості, яка за розрахунком позивача станом на 23 листопада 2021 року складає 61250,67 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - у розмірі 17161,51 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - у розмірі 2,15 грн., заборгованість за комісією - в розмірі 40809,22 грн., штрафні санкції - в розмірі 3277,79 грн. (а.с.15-16).

Позивачем на адресу ОСОБА_3 листом від 29.09.2021 № 825 була надіслана письмова вимога про негайне погашення заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 54492,37 грн. у строк до 06.10.2020 року (а.с.13,14).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми прав

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі.

Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів).

Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Указаний висновок щодо застосування норми права викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Повертаючись до обставин цієї справи слід зазначити, що позивачем ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді заяви №601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування від 16.07.2019, яка містить умови про суму отриманого кредиту, строк повернення, графік платежів, відсоткову ставку та розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Підписаний ОСОБА_3 . Паспорт споживчого кредитування не є складовою договору про споживчий кредит і не може бути доказом фіксації волі сторін договору та його змісту, а тому указаний документ суд відхиляє як неналежний доказ заявлених позовних вимог.

Позивачем також до позовної заяви додано текст Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (а.с.97-134), який не містить підпису відповідачки.

У цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, не містять відомостей про період їх чинності і могли змінюватись в односторонньому порядку банком без узгодження з відповідачкою.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_3 умови та правила надання банківських послуг в АТ «ПУМБ», відсутність у заяві 601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування домовленості сторін про сплату штрафу за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий текст Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування через її мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_3 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Отже, підстави для стягнення з відповідачки суми коштів у виді штрафних санкцій в розмірі 3277,79 грн. відсутні.

Проте підписавши заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідачка відповідно до положень статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, а тому наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17161,51 грн. та відсотками за користування кредитом у розмірі 2,15 грн.

Разом з тим суд погоджується з доводами представника відповідачки ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з комісії в розмірі 40809,22 грн. зважаючи на такі мотиви.

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредит

будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника за обслуговування кредитної заборгованості.

З огляду на викладені норми матеріального права Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами, а тому договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною.

Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за комісією в розмірі 40809,22 грн. відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення боргу за тілом кредиту та відсотками в загальній сум 17163,66 грн., що становить 28 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 635,60 грн. (2270 грн. х 28 %) судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за Кредитним договором від 16.07.2019 № 601 у розмірі 17163 (сімнадцять тисяч сто шістдесят три) грн. 66 коп., яка складається із 17161 (сімнадцять тисяч сто шістдесят одна) грн. 51 коп. заборгованості за кредитом, 2 (дві) грн. 15 коп. заборгованості за відсотками.

Позов в іншій частині - залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» судовий збір у розмірі 635 грн. (шістсот тридцять п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 04.07.2022 року.

Сторони

Позивач

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», адреса місцезнаходження: вул. Андріївська, 4 м.Київ, 04070,

Відповідачка

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя М.В. Щербаченко