Номер провадження: 22-ц/813/5673/22
Справа № 495/8346/21
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Білгород-Дністровського району Одеської області Міністерства юстиції України про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно і про знаття з нього арешту та заборони на його відчуження, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановленого під головуванням судді Анісімової Н.Д. 25 листопада 2021 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2021 року позивачі звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі вказаним позовом, у якому просили суд:

- визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,0 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м, що складається в цілому з: 1-коридору 7,3 кв. м, 2-ванної 2,5 кв. м, 3-туалету 1 кв. м, 4-кухні 8,7 кв. м, 5-житлової кімнати 11,5 кв. м, 6-житлової кімнати 18,6 кв. м, 7-лоджії 2,4 кв.м.;

- зняти арешт з 1/4 частки вказаної квартири, який (арешт) було накладено постановою відділу Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі від 05.07.2006 року, АН № 335187, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також зняти заборони на її відчуження.

Подану заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно розпорядження органу приватизації № 305 від 17.12.1994 року, є власниками квартири АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних долях.

Однак, позивачі дізналися, що на 1/4 частки квартири було накладено арешт із забороною її відчуження.

З інформаційної довідки № 277636076 від 01.10.2021 року вбачається, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11.07.2006 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано у вказаному реєстрі обтяження (реєстраційний номер обтяження: 3448120), зокрема арешт 1/4 частини квартири, власником якої зазначено ОСОБА_3 .

Згідно вказаної довідки, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 335187, 05.07.2006 року, яку (постанову) було винесено відділом Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі.

Позивачі вказували, що боржниця за виконавчим провадженням ОСОБА_3 ніколи не була ані власником, ані співвласником спірної квартири АДРЕСА_1 , ніколи у ній не проживала та не була зареєстрована.

Таким чином наявність незаконного арешту на частку належного позивачам на праві спільної сумісної власності майна, перешкоджає їм у здійсненні гарантованого законодавством права розпоряджатися своєю власністю, чим порушується їх право власності на вказану квартиру, у зв`язку із чим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 ніколи не була власником спірної квартири, ніякого відношення до квартири не має, а тому постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження була винесена державним виконавцем із перевищенням своїх повноважень, та є незаконною. Таким чином, на думку апелянта, порушення права власності позивачів на спірне майно, які за наявності безпідставного арешту на частку квартири не можуть розпорядитися своїм майном, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із незаконними діями відповідачів.

Сторони про розгляд справи на 21 червня 2022 року були сповіщені належним чином.

05.05.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Білгород-Дністровського району Одеської області МЮУ надійшла заява про проведення судового засідання без участі ОСОБА_5

18.05.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_4 надійшла заява про здійснення апеляційного розгляду справи за відсутності учасника справи (заявника).

23.05.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від Білгород-Дністровського ВДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розпорядження органу приватизації № 305 від 17.12.1994 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних долях.

Згідно зі вказаним розпорядженням, позивачам було видано свідоцтво про право власності на житло від 17.12.1994 року, на підставі якого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права спільної сумісної власності на вказану квартиру за позивачами, про що було записано у реєстрову книгу реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб.

З інформаційної довідки № 277636076 від 01.10.2021 року вбачається, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 11.07.2006 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано у вказаному реєстрі обтяження (реєстраційний номер обтяження: 3448120), зокрема арешт 1/4 частини квартири, власником якої зазначено ОСОБА_3 .

Згідно вказаної довідки, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 335187, 05.07.2006 року, яку (постанову) було винесено відділом Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі.

Згідно листа Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.09.2021 року № 72098/31-16 вбачається, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 30.09.2021 року у Відділі відсутнє виконавче провадження, згідно якого накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , але, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження: 3448120) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 335187 від 05.07.2006 року, Відділу Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі, об`єкт обтяження: квартира, 1/4 частина, адреса: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_3 . Правових підстав для зняття вищезазначеного арешту у виконавчої служби немає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом, державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Разом з тим, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі визначили відповідачами Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Білгород-Дністровську міську державну нотаріальну контору Білгород-Дністровського району Одеської області Міністерства юстиції України.

Однак, як вірно вказано у оскаржуваному судовому рішенні, нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Викладене також узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц; від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було встановлено порушення прав позивачів саме з боку Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Білгород-Дністровського району Одеської області, то колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 ніколи не була власником спірної квартири, ніякого відношення до квартири не має, а тому постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження була винесена державним виконавцем із перевищенням своїх повноважень, та є незаконною. На думку апелянта, порушення права власності позивачів на спірне майно, які за наявності безпідставного арешту на частку квартири не можуть розпорядитися своїм майном, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із незаконними діями відповідачів.

Колегія суддів зазначає, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження є незаконною та була винесена державним виконавцем із перевищенням своїх повноважень, апеляційна скарга не містить, а відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також, апелянтом не надано доказів оскарження незаконних, на його думку, дій державного виконавця при винесенні вказаної постанови, та відповідного рішення, ухваленого керівником органу державної виконавчої або судом.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що позивачами не надано доказів порушення їх прав з боку відповідачів, у зв`язку із чим погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 05 липня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе