Дата документу 27.07.2022
Справа № 334/2241/22
Провадження № 2/334/2153/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

29 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства.

30 червня 2022 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено в підготовче судове засідання.

26 липня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до винесення рішення по справі про встановлення батьківства. А також, заборони органам ДРАЦС вчиняти певні дії, а саме реєструвати в журналах реєстрації актів громадянського стану будь-які відомості, будь-які зміни в актовий запис та свідоцтво про народження стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до винесення рішення по справі про встановлення батьківства.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позов забезпечується за заявою позивача, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд може застосувати кілька видів забезпечення позову; вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами; заява про забезпечення позову повинна містити, серед іншого, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник (ст. 150 ч. 1 п.п. 1, 10, ч.ч. 2, 3, ст. 151 ч. 1 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованість заяви про забезпечення позову доводиться заявником за загальними правилами доказування в цивільному процесі, яке не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 1-4, ст. 13 ч.ч. 1, 3, ст.ст. 76-81 та інші норми ЦПК України).

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 № 9 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, суд у мотивувальній частині ухвали про забезпечення позову повинен вказати мотиви, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Водночас, п. 4 постанови визначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заява ОСОБА_1 вмотивована лише тим, що відповідачка разом з дитиною може виїхати за кордон і ці обставини можуть ускладнити чи унеможливити проведення судової-молекулярно-генетичної експертизи, без якої винесення рішення буде неможливим. Крім того, відповідачка погрожувала позивачу, що вона внесе зміни до журналу реєстрації актів громадянського стану та у графі «батько», зазначить іншу особу. Однак, конкретного обґрунтування таких підстав для забезпечення позову в заяві немає, як не надані щодо цього й відповідні докази. Заява по суті є лише припущенням позивача щодо обставин, які за умови їх доведеності могли б розглядатися в якості підстав для забезпечення позову.

Зважаючи на предмет позову, позивач не довів необхідності забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до винесення рішення по справі про встановлення батьківства. А також, заборони органам ДРАЦС вчиняти певні дії, а саме реєструвати в журналах реєстрації актів громадянського стану будь-які відомості, будь-які зміни в актовий запис та свідоцтво про народження стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до винесення рішення по справі про встановлення батьківства. Позивач не довів наявності реальної загрози утруднення виконання чи невиконання ймовірного рішення суду про задоволення позову, якщо не будуть застосовані прохані ним заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Вимога про забезпечення позову шляхом обмеження дитини у праві виїзду за кордон недопустима. Таке тимчасове обмеження свободи пересування особи може бути встановлене лише на підставі та в порядку, передбачених законом, а якщо йдеться про обмеження у зв`язку зі спором, що виник із цивільних правовідносин, то таке може бути застосоване судом лише як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом (ст. 441 ч. 1 ЦПК України). Порядок, визначений ЦПК України для забезпечення позову, із особливостями, визначеними ст. 441 цього Кодексу, застосовується лише як процесуальна процедура встановлення зазначеного обмеження свободи пересування особи (ст. 441 ч. 2 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову необґрунтована, належними та допустимими доказами не доведена, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-150 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27.07.2022 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.