06.05.2022 Єдиний унікальний номер 205/7527/20
Номер провадження: 2/205/589/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.2020 року о 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 (далі Відповідач-1), керуючи автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Набережна Заводська, в районі будинку № 73к в м. Дніпро, скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача.

Позивач стверджує, що в результаті такої ДТП, яка відбулась з вини відповідача, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Вказана ДТП відбулась оскільки ОСОБА_2 знаходився за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Далі позивач зазначає, що відповідно до Висновку № 7740 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 08.09.2020 року проведеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 386 322 грн. 09 коп.

При цьому у досудовому порядку, ані відповідач, ані Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», яка є страховиком цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завданих внаслідок вказаної ДТП збитків не компенсують.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути із ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь матеріальну шкоду у розмірі 386 322 грн. 09 коп. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Представник відповідача-1 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог. Зокрема, щодо відшкодування на користь потерпілого матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 180 000 грн. 00 коп. з одночасною передачею після цього автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 . В задоволені решти позовних вимог просив відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень щодо решти позовних вимог посилався на ті обставини, що висновок № 7740 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 08.09.2020 року, виконаний з порушенням норм Методики товарознавчої експертизи. Зокрема, вказаний звіт не враховував дійсного стану пошкодження автомобілю, визначивши його таким, що не придатний до відновлення. Однак, вказаний транспортний засіб згодом було відновлено. Відтак вказаний висновок не відображає реального стану ушкодження автомобіля, внаслідок чого стороною позивача не доведено у передбачений спосіб дійсного розміру завданої шкоди.

Окремо також наголошував на тому, що позивач також частково винен у спричинені вказаної ДТП, внаслідок чого покладати відшкодування завданої шкоди у її повному обсязі на відповідачів є протиправним.

У свою чергу представником позивача було подано відповідь на відзив, в обґрунтування якої посилався на те, що проведення експертного дослідження та складання висновку № 7740 від 08.09.2020 року судовим експертом Крутінь В.І. повністю відповідає вимогам чинного законодавства. У свою чергу відповідач-1, не надав суду жодного допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень про наявність в діях позивача порушень ПДР. Щодо твердження відповідача -1 про те, що після відшкодування збитків позивач має передати йому, як особі яка сплатила збиток, автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивач зазначає, що такі вимоги є безпідставними, адже чинним законодавством не передбачено покладення такого обов`язку на позивача по справі.

Представником відповідача -1 було подано доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких він зазначає, що позивач не згоден із визнанням транспортного засобі фізично знищеним, отже йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вартості автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Окрім цього вказує, що позивач до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування не звертався, тому відповідач -1 вважає, що позивач передчасно звернувся до відповідача з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.04.2021 р. в задоволені клопотання представника відповідача про долучення доповнень до відзиву було відмовлено.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Після оголошення перерви, надав до суду письмову заяву про перенесення слухання справи на іншу дату, у зв`язку з введенням на території України воєнного часу та постійних повідомлень про повітряну тривогу та вчорашнім бомбардуванням м. Дніпро.

Суд вказує, що не дивлячись на введення в державі Україна воєнного стану через збройну агресію російської федерації, Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, на день розгляду даної справи, функціонує у штатному режимі, і представник відповідача мав можливість надіслати будь-яку заяву з процесуальних питань (у тому числі про відкладення судового засідання, участь у судовому засідання в режими відеоконференції), в тому числі, на електронну адресу суду. Однак будь-яких заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

Суд також із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Суд, враховуючи ту обставину, що представники сторін надали свої пояснення по суті спору, у тому числі й у відкритому судовому засіданні, всім учасникам справи були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, і враховуючи ту обставину що раніше суд неодноразово відкладав судові засідання через заяви представників сторін, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи. У зв`язку із чим суд вважає за необхідне завершити розгляд справи по суті та ухвалити відповідне рішення за відсутності вказаного представника.

Представник Відповідача -2- Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про наступне.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01.10.2020 року заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньотранспортної пригоди, було задоволено частково. Вирішено накласти арешт на автомобіль «Mazda CX-5», д/н НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2014, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , що належить на праві власностіОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), а в частині заяви щодо накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на будь яких рахунках ОСОБА_2 відкритих у банківських установах, - відмовлено.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року клопотання представника позивача про залучення у якості співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, було задоволено. Вирішено залучити до участі у справі, в якості співвідповідача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (місце знаходження: 04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6А).

Ухвалою суду від 11.02.2021 року у задоволені клопотання представника відповідача про призначення судово автотехнічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, було відмовлено.

Ухвалою суду від 28.04.2021 року клопотання представника відповідача про витребування доказів по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, було задоволено. Вирішено витребувати у ОСОБА_1 довідку (квитанцію), де зазначена реальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Oktavia», д/н НОМЕР_5 , яку сплатив ОСОБА_1 .

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 21.08.2020 року о 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 (далі Відповідач-1), керуючи автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Набережна Заводська, в районі будинку № 73к в м. Дніпро, при повороті ліворуч, не впевнився в безпечності руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст..124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Матеріалами справи також підтверджено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 року постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2020 року скасовано, та прийнято нову постанову, якою провадження в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП та визнано ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до висновку № 7740 від 08.09.2020 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку КТЗ, складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 386 322 грн. 09 коп.

Відповідно до висновку № 7946 від 17.11.2020 року судового експертаавтотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку КТЗ, відповідно до резолютивної частини вартість розміру таких збитків становить 386 322 грн. 09 коп.

Також матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200715526. Ліміт відповідальності страховика за таким полісом 130 000 грн. 00 коп., за шкоду, що заподіяна майну, франшиза 1000 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що позивач з метою отримання страхового відшкодування звертався до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». У свою чергу страховик своїм листом № 51-546 від 25.03.2021 року повідомив, що прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 129 000 грн. 00 коп.

Однак станом на день розгляду справи обставина фактичного здійснення Відповідачами будь-яких компенсаційних виплат на користь Позивача через вказану ДТП судом не встановлена.

Оскільки позивач наполягає на тому, що страховою компанією та ОСОБА_2 не відшкодована матеріальна шкода, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В даному випадку судом встановлено, постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 року постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2020 року скасовано, та прийнято нову постанову, якою провадження в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП та визнано ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В силу дії норм ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду,що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 21.08.2020 року о 23 год. 00 хв. по вул. Набережна Заводська, в районі будинку № 73к в м. Дніпро, як володільця джерела підвищеної небезпеки у вигляді транспортного засобу «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 доведена в силу вищевказаної процесуальної норми закону.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача-1 з того приводу, що позивач також частково винен у спричинені вказаної ДТП, оскільки на підтвердження таких тез суду не представлено жодного допустимого та достатнього доказу.

Суд вказує, що висновок експерта Шевченко С.Ф. від 15.03.2021 року за резолютивною частиною якого визначено, що в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 12.3 правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з даною пригодою суд розцінює як недопустимий доказ.

Суд зазначає, що відповідно до статті 106 ЦПК України учасник справи має право дійсно подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У свою чергу згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Також в п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 , (з наступними змінами та доповненнями), також зазначено, що у вступній частині висновку експерта, зокрема зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України.

В даному випадку, наданий стороною відповідача висновок експертного дослідження експерта Шевченко С.Ф. від 15.03.2021 року, зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки не містить застережень щодо того, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд не може розцінити як допустимий доказ по даній справі вказаний експертний висновок дослідження експерта Шевченко С. Ф. від 15.03.2021 року.

Окремо суд наголошує, що висновок такого експерта прямо суперечить висновкам суду, які викладені у постанові Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 року, яка набула чинності у встановленому законом порядку, і саме якій суд надає перевагу як допустимому, належному та достатньому доказу по справі.

Таким чином, суд вважає доведеним ту обставину, що саме з винної поведінки відповідача-1 ОСОБА_2 було скоєно делікт у вигляді вищевказаної ДТП.

Разом із цим, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон N 1961-IV).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що потерпіла особа, якій заподіяно шкоду життю та здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200715526. Ліміт відповідальності страховика за таким полісом 130 000 грн. 00 коп. за шкоду, що заподіяна майну, франшиза 1000 грн. 00 коп.

Таким чином в даному випадку страховик має відповідати перед потерпілим (в даному випадку позивачем по справі) в межах ліміту відповідальності страховика, а із завдавача шкоди може бути стягнуто лише розмір франшизи, визначеної договором та розмір шкоди, що перевищує зазначений ліміт відповідальності страховика.

При цьому, позивач заявляє про необхідність стягнення суми завданих в результаті вказаної ДТП збитків у загальному розмірі 386 322 грн. 09 коп.

Вказаний розмір збитків підтверджується висновком № 7946 від 17.11.2020 року судового експертаавтотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку КТЗ, відповідно до резолютивної частини розмір збитку внаслідок пошкодження автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 386 322 грн. 09 коп.. При цьому, ринкова вартість зазначеного автомобіля у пошкодженому стані становить 131 017 грн. 43 коп., а вартість відновлювального ремонту дорівнює 440 048 грн. 50 коп.

Оглядом означеного висновку встановлено, що він повністю відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, містить відповідне застереження щодо того, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а відтак розцінюється судом як належний та допустимий доказ.

Відповідно до частин 1,2,3,4,6,7 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Вказаний висновок експерта № 7946 від 17.11.2020 року, наданий позивачем, складений особою, яка має свідоцтво судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз - «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» ( свідоцтво № 1382 від 30.09.2009 року) з зазначенням усіх реквізитів, визначений ст. 102 ЦПК України, складений відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року.

Як вбачається з такого Висновку експерта автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ експертом визначено вартість відновлюваного ремонту автомобіля розрахованого у порядку, встановленому законодавством, зокрема названої методики та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень . При розгляді справи не встановлено обставин недотримання вимог закону судовим експертом Крутінь В.І., при складанні такого висновку, або обставин, які виключають його участь у проведенні такого дослідження, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 , (з наступними змінами та доповненнями).

Більш того, допитаний в судовому засіданні експерт Крутінь В.І., надав чітки відповіді учасниками справи щодо процедури проведення такого дослідження, методики розрахунку завданих збитків за вказаним експертним дослідженням, які у своїй сукупності вважаються судом повними, достатніми та такими, що виключають питання стосовно неповноти або неконкретизованості такого експертного висновку.

З цього приводу суд також вказує на те, що частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку відповідач-2 ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» проти розміру завданих збитків, обрахованих вказаним експертом та заявлених до стягнення позивачем не заперечувала.

А у свою чергу відповідач-1, стверджуючи про те, що такі збитки розраховані із порушенням вимог чинного законодавства, на підтвердження своїх доводів того, що такий розмір збитків є завищеним, чи не вірно обрахованим, будь-яких достатніх та належних доказів не представив.

З огляду на наведене, суд вимушений констатувати, що доводи позивача стосовно спричинення шкоди у розмірі 386 322 грн. 09 коп., видаються більш вірогідними, ніж названі тези сторони відповідача, які не підкріплені відповідною доказовою базою.

За таких обставин, та вказаних вимог процесуального закону, суд вважає, що стороною позивача у передбачений законом спосіб було доведено суду розмір матеріальної шкоди, що була завдана внаслідок вказаної ДТП, у загальному розмірі 386 322 грн. 09 коп.

У зв`язку із чим, суд приймає рішення про задоволення позову у його повному обсязі та стягнення із відповідачів суми завданих внаслідок ДТП збитків у загальному розмірі 386 322 грн. 09 коп., зокрема: 1) з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» страхового відшкодування в межах відповідальності ліміту такого страховика в розмірі 129 000 грн. 00 коп. (130 000 грн. 00 коп. ліміт відповідальності 1000 грн. 00 коп. франшизи); 2) з ОСОБА_2 суми спричинених збитків, яка перевищує вказаний ліміт страхового відшкодування у загальному розмірі 257 322 грн. 09 коп. (386 322 грн. 09 коп. загальний розмір шкоди 129 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування + 1000 грн. 00 коп. несплаченої страховиком франшизи).

Окремо суд вказує, що вимоги відповідача-1 про передачу йому позивачем залишків транспортного засобу «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після компенсації спричиненої таким ДТП шкоди не ґрунтуються на нормах закону, оскільки жодним чинним нормативно-правовим актом саме такого обов`язку для позивача не встановлено.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути пропорційно витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3863 грн. 22 коп., а саме: 1) з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» суму судового збору у розмірі 1287 грн. 74 коп.; 2) з ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 2 575 грн. 48 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 526, 615, 625, 1046, 1049, 1050,1166, 1187 ЦК України, ст. 22, 36 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньотранспортної пригоди задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (ЄДРПОУ 32404600, місцезнаходження за адресою: 04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, буд. 4, корп. 6А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) суму страхового відшкодування у розмірі 129 000 (сто двадцять дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) суму завданої матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.08.2020 року о 23 год. 00 хв. по АДРЕСА_3 , у розмірі 257 322 (двісті п`ятдесят сім тисяч триста двадцять дві) грн. 09 коп.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (ЄДРПОУ 32404600, місцезнаходження за адресою: 04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, буд. 4, корп. 6А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1287 (одна тисяча двісті вісімдесят сім) грн. 74 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 575 (дві тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан