Справа № 367/2260/18
Провадження №2/367/534/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Зінюк І.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач зазначає, що він надав ОСОБА_2 грошову позику в сумі еквівалентній 18 000,00 доларів США, що було оформлено розпискою під час передачі грошових коштів від 04.09.2014 року про надання позики в сумі еквівалентній 18 000,00 доларів США зі строком повернення 24.04.2015 року. Зазначена позика надавалися відповідачу для придбання житла. У зв`язку із тим, що відповідач значний час шукав собі житло, за усним погодженням між ними він не звертався після закінчення строку позики до нього із вимогами про її повернення. За рахунок позичених коштів відповідачем була придбана квартира відповідно до договору купівлі-продажу від 18.11.2015 року за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу, вартість придбаної відповідачем квартири становила еквівалент -6870,00 доларів США, що значно менще суми позики. У зв`язку із тим, що строк повернення позики визначений у договорі вже сплинув, новий строк повернення ними так і не було погоджено у встановленому порядку, а відповідач не має наміру як повертати позику, так і внести до договору позики зміни та розстрочити строк повернення позики, вважає за необхідне звернутися до суду за захистом своїх прав та стягнення боргу в судовому порядку. Зважаючи на вказані норми чинного законодавства боржник зобов`язаний сплатити суму боргу у гривні. Станом на 16.03.2018 р. курс НБУ складає 26.353910 гривень за один долар США. Таким чином основний борг відповідача становить: 18 000,00 доларів США* 26353910грн. = 474370,38грн. Крім того, підлягають сплаті 3% річних за період із 24.04.2015 року по поточну дату. Курс НБУ станом на 24.04.2015 року становив 22.531063 грн. за один долар США. Сума боргу в гривні на початок періоду, із якого нараховуються 3% річних, становить 405 559,13 грн. визначена за курсом на дату повернення позики 22.531063 грн. Період прострочення із 24.04.2015 року по 16.03.2018 року становить 1057 днів. Таким чином, 3% річних за вказаний період розраховуються за формулою: 3% х 1057 днів /365 днів х 405 559,13 грн. та становлять 35 233,64 грн. Загальна сума боргу: 474 370,38 грн. основного боргу + 35 233,64 грн. як 3% річних, що становить 509 604,02 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу за позикою в розмірі 474370,38грн. та 3% річних в сумі 35 233,64грн., всього 509 604,02 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив задовільнити позовні вимоги, з підстав зазначених в ньому та розглядати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Його представник через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки 04 вересня 2014 року ОСОБА_2 взяв у борг гроші в сумі 18000 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 24 квітня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимогпозивачем долучено до матеріалів справи оригінал розписки від 04 вересня 2014 року.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналізуючи укладений між сторонами договір позики, який оформлено у вигляді розписки від 10.07.2018 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Офіційний курс гривні до долара США встановлений Національним Банком України на 04.09.2014 року становить 1253,88 грн. за 100 доларів США.

Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини, ураховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, яке дотепер не виконано відповідачем,вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню, а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості в розмірі 225 540,00грн.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача 3 % річних від суми боргу за період з 24.04.2015 року по поточну дату суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд не бере до уваги поданий позивачем розрахунок, оскільки Офіційний курс гривні до долара США встановлений Національним Банком України на 04.09.2014 року становить 1253,88 грн. за 100 доларів США, на 25.04.2022 становить 2253,11 грн. за 100 доларів США. Враховуючи чинне законодавство суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача 3% річних за період із 25.04.2015 року (наступний день після закінчення терміну повернення позики по 22.03.2018 року (день подачі позовної заяви) в сумі 34 432,01грн. Згідно визначеного Великою Палатою Верховного Суду розрахунку 405540,00грн (сума заборгованості станом на 25.04.2015 року ) * 1033 кл.дн. (за період з 25.04.2015 по 22.03.2018) * 3 : 100: 365(днів у році) = 34 432,01грн.

Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 5096,04грн. за подання позовної заяви та 352,40грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 16, 524, 526, 527, 530, 533, 610, 612, 625, 628, 638, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. 4, 10, 12,13, 76, 79, 81, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 суму основного боргу за позикою в розмірі 225 540,00грн. та 3% річних в сумі 34 432,01грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 сплачений судовий збір в розмірі 2 599,72грн. за подання позовної заяви та 352,40грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки ща офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sudl013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://revestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза