Справа № 171/494/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 травня 2022 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря: Перепеткевич Т.О.,

представника відповідача - Лантуха О.О.., відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

встановив:

16.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 21.10.2011 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 cт. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в AT КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем померлого, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на дату смерті має заборгованість в сумі 15266,73 грн. заборгованість за тілом кредита. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року у справі відкрито підготовче провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з?явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що син був зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживав, оскільки він вже доросла людина і має право на власне життя. Після смерті сина не залишилося жодного майна, тому спадщину не оформлювала.

Представник відповідача пояснив, що відсутні докази того, що відповідач з сином проживали спільно та вели господарство. Ніякого майна після смерті сина не залишилось. Законодавством передбачена можливість стягнення заборгованості в межах наявного спадкового майна, а оскільки таке відсутнє, просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Заяви № б/н від 21.10.2011 року підписаної між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши кредитну картку (а.с.19).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 15.10.2013 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн., 30.10.2015 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 1500,00 грн., 03.11.2015 року був збільшений кредитний ліміт до 5000 грн, 05.11.2015 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 1500,00 грн., 11.11.2015 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 2000,00 грн., 20.11.2015 року був збільшений кредитнийліміт до 3000,00 грн., 23.08.2016 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 2000,00 грн., 02.04.2018 року був збільшений кредитний ліміт до 5000,00 грн., 02.04.2018 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 3000,00 грн., 12.04.2018 року був збільшений кредитний ліміт до 12500,00 грн., 12.04.2018 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 12000.00 грн., 27.08.2018 року був збільшений кредитний ліміт до 15000,00 грн., 17.09.2018 року був збільшений до 15500,00 грн., 25.02.2020 року відбулося зменшення кредитного ліміту 0,00. (а.с.22).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу було надано наступні кредитні картки № НОМЕР_1 від 15.10.2013 року, строк дії до червня 2017 року, № 060430 від 21.05.2015, строк дії до серпня 2018 року, №427736 від 27.08.2018 року, строк дії до вітня 2018 року (а.с.51).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором та відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 заборгованість останнього перед банком за кредитним договором № б/н від 21.10.2011 року станом на 31.05.2015 року становить 15 266,73 грн., яка складається з наступного: 15 266,73 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с.8-13).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.02.2020 року, виданого Виконавчим комомітетом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 13 (а.с.56).

Згідно претензії кредитора від 06.05.2020 року надісланої до Апостолівської державної нотаріальної контори, представник «ПриватБанка» просив надати інформацію стосовно того чи заводилась спадкова справ після смерті ОСОБА_3 , крім того включити кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємці про наявність заборгованості перед банком у розмірі 15266,73 грн.(а.с.58).

Як встановлено судом, державний нотаріус Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Штельмак Н.А. повідомила, що за претензією банку заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , а також, що відомостей про спадкоємців, які прийняли спадщину немає (а.с.59).

Згідно листа претензії від 23.09.2020року встановлено, що на адресу ОСОБА_1 надсилалася вищезазначена претензія з вимогою про сплату заборгованості яка утворилася у зв`язку з невиконанням вимог укладеного між банком та ОСОБА_2 договору (а.с.60).

Після дослідження спадкової справи, встановлено, що спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 96-108).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так,згідно зістаттею 1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але вмежах вартості майна,одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 1258ЦК Українипередбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч.1 ст.1262 ЦК України).

Суд вважає , що позивачем не доведено, що відповідач одержав право на спадкувння у відповідності до норм ст.1258 ЦК України, а також, що відповідач зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора згідно положень ст. 1282 ЦК України.

Згідно ч. 3ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього кодексу(6 місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї.

Отже, обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було, оскільки сам факт реєстрації місця проживання выдповыдача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що остання є спадкоємцем, проживала разом зі спадкодавцем та прийняла після померлого спадщину, враховуючи, що за зазначеною адресою зареєстровані ще декілька осіб, до яких позивач позовних вимог не має. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок, в силу ст. 1268 ЦК України, відповідач та яка його вартість, а також не знайшли свого підтвердження обставини щодо того, що відповідачеві було достовірно відомо про наявність боргу спадкодавця.

Статтями 12, 13, 81ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивачем у справі належними, допустимими, достатніми доказами не підтверджена обсяг спадкового майна та його вартість, суд позбавлений можливосты визначити межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_2 відсутні, доказів наявності такого майна суду не надано, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня складення повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.05.2022 року.

СуддяН. В. Хоруженко