Номер провадження 2-о/754/20/22
Справа №754/6991/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: Сенюти В.О.

за участі секретаря: Сінєльніковій С.М.

представника заявника: ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Подану заяву обґрунтовує тим, що заявниця ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чита-46 Читинської області Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки. На даний час ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації, має намір припинити громадянство та набути громадянство України. Мати заявниці ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чита Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки. Батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Мати заявниці ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » після одруження. ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 є громадянами України. З 28.11.1985 року їх місце проживання було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 . У подальшому вказану квартиру було приватизовано. ОСОБА_2 є бабою заявниці. Встановлення фактів родинних відносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , а також постійного проживання останньої на території України пов`язане з набуттям ОСОБА_3 громадянства України за територіальним походженням. Станом на 24.08.1991 року вона була дитиною, а отже у неї відсутні відповідні документи на проживання її баби на території України, які потрібні для оформлення громадянства України. Заявниця не може зберігати у себе оригінали документів, які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_2 для підтвердження родинних відносин. А тому є необхідність у встановленні рішенням суду цих фактів, які мають юридичне значення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року відкрито окреме провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2021 року за заявою представника заявниці замінено ОСОБА_8 на ОСОБА_2 , оскільки мала місце технічна помилка.

В судовому засідання представник заявниці подану заяву підтримав, просив її задовольнити з викладених підстав.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , подану заяву підтримала просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду заяви повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду м. Києва від представника заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, які просить врахувати при ухваленні рішення по справі.

Суд, вислухавши представника заявниці, заінтересовану особу ОСОБА_2 , оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 про, що свідчить копія Свідоцтва про народження та має посвідку на постійне проживання в Україні (а.с.5).

Заявниця у своїй заяві просить встановити факт, що вона є онукою ОСОБА_2 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

На підтвердження факту, що заявниця є онукою заінтересованої особи, ОСОБА_3 було надано копію свідоцтва про народження на ім`я останньої серії НОМЕР_1 , копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_4 - серії НОМЕР_2 , копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 . При цьому, суд звертає увагу на те, що копії текстів вказаних документів не містять будь-яких виправлень та невідповідностей.

З письмових пояснень представника заінтересованої особи Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області вбачається, що долучені заявницею копії документів до заяви спростовують твердження ОСОБА_3 про неможливість надати їх суб`єкту владних повноважень для підтвердження родинних відносин з ОСОБА_2 , з метою отримання громадянства України.

Доводи представника заявниці про те, що встановлення факту родинних відносин у судовому порядку зумовлено тим, що ОСОБА_3 не може зберігати у себе оригінали документів, які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_2 суд приймає критично, оскільки під час розгляду справи, оригінали документів, копії яких долучені до заяви, суду для огляду надані не були.

Таким чином, враховуючи викладене та положення ст.ст. 4, 318 ЦПК України суд приходить до висновку, що відсутні підстави для встановлення факту родинних відносин.

Вимога заявниці про встановлення факту постійного проживання на території України у період з 28.11.1985 року по 24.08.1991 року заінтересованою особою ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. Оскільки ОСОБА_3 , просить встановити факт постійного проживання на території України у період з 28.11.1985 року по 24.08.1991 року не відносно себе, а стосовно заінтересованої особи, що суперечить положенню ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України (ст. 315 ЦПК України згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України».

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) (далі - Порядок № 215).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 29 Порядку 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, УкраїнськоїСоціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської V Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України») подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Відповідно до п. 44 Порядку № 215 у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки. Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, зміст Порядку № 215 свідчить про те, що відповідне рішення суду подається лише у випадку, якщо відсутні документи на підтвердження факту постійного проживання до 24.08.1991 року чи родинних відносин.

Проте, з письмових пояснень представника заінтересованої особи вбачається про наявність у заявниці копії документів, які можуть слугувати для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення щодо оформлення набуття громадянства України ОСОБА_3 за територіальним походженням.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 293, 294, 315-319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя: В.О. Сенюта