РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 684/106/21

Провадження № 2/684/3/2022

21 липня 2022 року смт Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участі секретаря с/з Олійник Л.М.,

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Яцишина А.О.,

відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Поплавської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Стара Синява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Летичівська селищна рада про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Яцишина А.О. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Летичівська селищна рада про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_3 , яка проживала у с.Лисанівці Старосинявського району, та після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельні ділянки та житловий будинок. З метою оформлення спадкових прав після смерті тітки позивач звернулась до нотаріуса, після чого дізналась про наявність відкритої спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 та про наявність заповіту від 14.05.2020 року, складеного ОСОБА_3 не на її користь. В подальшому на вимогу адвоката було отримано копію заповіту, відповідно до якого ОСОБА_3 все своє майно заповіла іншій племінниці відповідачу ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що заповіт від 14 травня 2020 року за № 1-10, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан Голенищеве Летичівського району, не підписаний особисто ОСОБА_3 , оскільки вона мала гарний каліграфічний підпис, який відрізняється від того, що проставлений від її імені у заповіті, а також рукописні записи у записі прізвища у заповіті виконані не нею, а іншою особою. Також позивач посилається на те, що вона протягом досить тривалого часу (орієнтовно з 2010 року) доглядала та допомагала вести спільне господарство ОСОБА_3 та між ними склались теплі та довірливі стосунки, в силу чого покійна усно неодноразово зазначала про те, що одну земельну ділянку та будинок заповість саме їй, а іншу земельну ділянку відповідачу ОСОБА_2 . За два тижні до смерті ОСОБА_3 її забрала до себе відповідач та при намаганні позивача підтримувати телефонний зв`язок із тіткою, ОСОБА_2 повідомляла, що ОСОБА_3 відпочиває (спить). При цьому, відповідач не повідомляла позивачу про наявність будь-якого заповіту, складеного за два дні до смерті ОСОБА_3 , а після її смерті організацією похоронів вони здійснювали спільно, однак ОСОБА_2 не повідомила про заповіт та не компенсувала коштів позивачу за поховання. Оскільки підпис у заповіті ОСОБА_3 від 14 травня 2020 року, на переконання позивача, а також рукописні записи, здійснені не заповідачем, а іншою особою, тому волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі, що є підставою для визнання заповіту недійсним. Окрім цього, позивач вказує, що оспорюваний нею заповіт складений із порушенням порядку його посвідчення та реєстрації, оскільки був складений не у приміщенні органу місцевого самоврядування та без внесення до алфавітної книги заповітів, чим порушено п.2.1, п. 1.8 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Із вказаних підстав позивач просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 від 14 травня 2020 року, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан Голенищеве Летичівського району.

Ухвалою від 12 квітня 2021 року судом відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В ході підготовчого провадження ухвалою суду від 10 червня 2021 року у справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького НДЕКЦ МВС України, провадження у справі зупинено.

20 грудня 2021 року поновлено провадження у даній справі у зв`язку з надходженням висновку експерта.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року за клопотанням представника позивача у справі призначено повторно судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

13 червня 2022 року судом поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку експерта від 2 червня 2022 року та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 04 липня 2022 року судом підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просили задовольнити в повному обсязі, визнати заповіт ОСОБА_3 від 14 травня 2020 року недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Поплавська Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов, вважають вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, в ході розгляду не доведено належними та допустимими доказами те, що заповіт підписаний не заповідачем, а іншою особою, тому просиливідмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Летичівської селищної радив судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Голенищеве Летичівського району Хмельницької області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 травня 2020 року Летичівським районним відділом ДРАЦС. (арк. спр.86 Т 1).

Померла ОСОБА_3 була рідною тіткою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме рідною сестрою її матері ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача НОМЕР_2 від 29.03.1996 року, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 18.11.1984 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_5 НОМЕР_4 від 27.03.1958 року, витягом з Державноо реєстру актів цивільного стану про народження ОСОБА_6 № 1 від 13.05.2021 року. (арк. спр.38,39,40, 86 Т 1).

З матеріалів спадкової справи № 44-2020, відкритої Старосинявською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено, що 2 червня 2020 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_2 , на користь якої померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 складено заповіт (арк.спр. 136 Т 1).

Так, 14 травня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає у с. Лисанівці Старосинявського району, склала заповіт, посвідчений старостою сіл сіл Голенищеве та Майдан Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-10, за яким розпорядилася своїм майном на випадок смерті, а саме все майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла своїй племінниці ОСОБА_2 , 1958 року народження. (арк.спр. 45, 206, 239 Т 1).

Згідно повідомлення Летичівської селищної ради № 9/12-01-021 від 29.01.2019 року заповіт, посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-10, внесено до спадкового реєстру за №65953894, алфавітна книга обліку заповітів не велась. (арк.спр. 44 Т 1).

Відповідно до витягу із реєстру для реєстрації нотаріальних дій, виданого старостою сіл Голенищеве та Майдан Голенищеве Летичівського району, на підставі Справи №12-01-14, арк..22, 2020 р., у ньому наявні відомості про реєстрацію нотаріальної дії за №1-10, дата вчинення нотаріальної дії 14.05.2020 року, нотаріальну дію вчинено для ОСОБА_3 , с.Лисанівці Старосинявського району, документ, що засвідчує особу паспорт НОМЕР_5 , виданий Старосинявським РВ УМВС України в Хмельницькій області 21.03.1998 року, зміст нотаріальної дії заповіт, стягнуто державне мито 0,85 грн., та підпис про одержання документа. (арк.спр. 46 Т 1).

Згідно рішення VІІ скликання десятої сесії Летичівської селищної ради № 4 від 24.06.2016 року покладено обов`язки вчинення нотаріальних дій на старост сіл Летичівської ОТГ, зокрема, на старосту сіл Голенищеве та ОСОБА_7 (а.с. 106 Т 1).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 була зареєстрована одна в будинку АДРЕСА_1 та останні два тижні до смерті проживала у будинку відповідача ОСОБА_2 у селі Голенищеве Летичівського району.

У відповідності до довідки в.о.старости с.Лисанівці № 967 від 03.11.202 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно доглядала та допомагала вести спільне господарство померлій ОСОБА_3 , довідки видана на підставі свідчень сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Допитані у судовому засіданні свідки за заявою позивача підтвердили обставини щодо її відносин із померлою ОСОБА_3 . Зокрема, свідок ОСОБА_10 показала, що була призначена соціальним працівником для покійної ОСОБА_3 , яка була одинокою, тому добре знала її, як хорошу жінку. Щодо допомоги ОСОБА_3 , то позивач та її чоловік більше допомагали ОСОБА_3 у справах по господарству, а саме садили город, викошували, тощо, частіше навідували її, а ОСОБА_2 більше разів возила ОСОБА_3 у лікарні в Хмельницький, Летичів, Стару Синяву, грошові збереження ОСОБА_3 знаходились у неї та у відповідача. За життя ОСОБА_3 говорила, що ОСОБА_1 бідніша, тому будинок залишить їй, а земельний пай ОСОБА_2 . Перед тим, як відповідач ОСОБА_2 забрала тітку доглядати до себе до дому, де вона і померла, ОСОБА_12 ночувала у неї 24 дні та доглядала ОСОБА_3 , оскільки вона була хвора.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 також підтвердили, що ОСОБА_12 з чоловіком допомагали ОСОБА_3 , садили та копали город, білили хату, носили їсти, часто були у неї, хоча відповідач також приїжджала, але рідше.

Допитаний у судовому засіданні староста сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області ОСОБА_16 повідомив суду, що два роки тому до нього звернулась ОСОБА_2 з питання складення заповіту тіткою, яка в них проживала, тому він повідомив про необхідність сплатити державне мито та забезпечити явку до старостату, оскільки уже не один раз посвідчував заповіт. У травні 2020 року ОСОБА_2 привезли на автомобілі ОСОБА_3 , а оскільки в той час був оголошений карантин і зв`язку з короновірусом, він спустився до автомобіля, де знаходилась жінка похилого віку, в неї були хворі ноги, тому він вважав за недоцільне її заводити у приміщення, у автомобілі за відсутності сторонніх осіб він з`ясував її волю щодо складення заповіту, встановив особу, переконався у її дієздатності, після чого пішов у кабінет та набрав текст заповіту. Після цього із текстом заповіту спустився до ОСОБА_3 , яка у автомобілі прочитала заповіт, після цього підписала особисто заповіт та розписалась у реєстрі нотаріальних дій. Свідок підтвердив, що заповіт не був записаний у алфавітну книгу заповітів, оскільки на той час у селищній раді така книга не велась,але на даний час це порушення виправлено.

Допитані у судовому у засіданні свідки за заявою відповідача ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтвердили, що дійсно у травні 2020 року відповідач ОСОБА_2 із чоловіком на автомобілі привозили тітку похилого віку, яка у них жила, до приміщення сільської ради (старостату) села Голенищеве та до неї виходив староста ОСОБА_16 .

Згідно висновку експерта Хмельницького НДКЦ № СЕ-19/123-21/7831-ПЧ від 09 грудня 2021 року за результатами проведення почеркознавчої екпертизи надано висновки про те, що підпис від імені ОСОБА_3 та рукописний текст від імені ОСОБА_3 у оригіналах заповітів від 14 травня 2020 року за № 1-10, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області, та підписи в групі зразків підписів І ймовірно виконані однією особою; рукописний текст від імені ОСОБА_3 у оригіналах заповітів від 14 травня 2020 року за № 1-10, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області, ймовірно виконаний однією особою. (арк.спр. 72-78 Т 2).

У відповідності до висновку експерта № 627/628/22-26, №1685-1688/22-26 від 02 червня 2022 року за результатами проведення на підставі ухвали суду повторно судово-почеркознавчої експертизи надано відповіді на поставлені питання, а саме: підписи від імені ОСОБА_3 у графі «підпис» у двох примірниках заповітів від 14 травня 2020 року, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-10, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підписи та рукописні від імені ОСОБА_3 у графі «підпис» у двох примірниках заповітів від 14 травня 2020 року, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-10 (а.с. 206, 239) виконані ОСОБА_3 ; підписи та підписи та рукописні від імені ОСОБА_3 у графі «підпис» у двох примірниках заповітів від 14 травня 2020 року виконані однією особою.(арк.спр. 143-152 Т 2).

Так, відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача.

В силу вимог ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).

Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно змісту позовної заяви позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, посилається на те, що підпис у оспорюваному заповіті від 14 травня 2020 року виконаний не заповідачем ОСОБА_3 , а іншою особою, тому заповіт є недійсним з підстав відсутності вільного волевиявлення заповідача ОСОБА_3 на час складання заповіту. Окрім цього, заповіт ОСОБА_3 складений із порушенням порядку його посвідчення та реєстрації, оскільки був складений не у приміщенні органу місцевого самоврядування та без внесення до алфавітної книги заповітів.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначених у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Частина четверта статті 207 ЦК України передбачає, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Також, як роз`яснено у пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України, тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України, тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статей 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Таким чином оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний - в силу припису закону.

У ст. 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав недійсності заповіту, та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Як встановлено судом, заповіт ОСОБА_3 від 14 травня 2020 рокускладений у письмовій формі із зазначенням місця, дати та часу, його складення, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_3 , посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В., як уповноваженою особою органу місцевого самоврядування на вчинення такої нотаріальної дії відповідно до рішення VІІ скликання десятої сесії Летичівської селищної ради № 4 від 24.06.2016 року. Виконано вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру.

Справжність підпису від імені заповідача ОСОБА_3 у заповіті підтверджено висновком експерта № 627/628/22-26, №1685-1688/22-26 від 02 червня 2022 року, відповідно до якого встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 у графі «підпис» у двох примірниках заповітів від 14 травня 2020 року, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-10, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підписи та рукописні від імені ОСОБА_3 у графі «підпис» у двох примірниках заповітів від 14 травня 2020 року, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-10 (а.с. 206, 239) виконані ОСОБА_3 ; підписи та підписи та рукописні від імені ОСОБА_3 у графі «підпис» у двох примірниках заповітів від 14 травня 2020 року виконані однією особою.

Отже, особистий підпис заповідача ОСОБА_3 у заповіті свідчить про її вільне волевиявлення та відповідність волі на розпорядження майном на випадок своєї смерті та призначення спадкоємця.

Таким чином, враховуючи висновки почеркознавчої експертизи, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що оспорюваний заповіт був підписаний не заповідачем ОСОБА_3 , а іншою особою, відтак доводи позивача щодо даної обставини є необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про порушення п.2.1, п. 1.8 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, то суд зазначає наступне.

Пунктом 2.1. розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

В ході судового розгляду встановлено, що заповідач ОСОБА_3 була доставлена до приміщення органу місцевого самоврядування, де виконує свої повноваження староста сіл Голенищеве та Майдан Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамула О.В., що підтвердив останній при його допиті, як свідка, у заповіті зазначено, що його складено у с. Голенищеве Летичівського району, заповіт було підписано заповідачем та та посвідчено старостою села за місцем знаходження приміщення органу місцевого самоврядування, тому знаходження заповідача у автомобілі на території старостату, а не безпосередньо у кабінеті старости, на переконання суду, не впливає на дійсність волевиявлення заповідача щодо розпорядження належним їй майном, та не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Доводи сторони позивача про п. 1.8 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, оскільки оспорюваний заповіт не внесено до алфавітної книги обліку заповітів, то хоча така обставина знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, однак, в силу вимог статті 1257 ЦК України, не є підставою для визнання заповіту недійним, оскільки є лише порушенням, допущеним посадовою особою місцевого самоврядування щодо порядку ведення алфавітної книги обліку заповітів, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця, та не є підставою для оспорюваності заповіту, який відповідає вимогам ст.1247,1251 ЦК України.

Враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що оспорюваний заповіт складено та посвідчено з дотриманням вимог законодавства, а позивачем не доведено належними доказами підстав його недійсності, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту складеного ОСОБА_3 14 травня 2020 року, що посвідчений старостою сіл Голенищеве та Майдан-Голенищеве Летичівського району Хмельницької області Загамулою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-10 до задоволення не підлягають та у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 1223, 1234, 1235, 1247, 1248, 1254, 1257 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Летичівська селищна рада про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Третя особа: Летичівська селищна рада, місцезнаходження: вул.Соборна,16, смт Летичів, Хмельницький район, Хмельницька область, 8.

Повне судове рішення складено 26 липня 2022 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.