Справа № 457/1461/20
провадження №2/457/41/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

за участі представника відпловідача ОСОБА_1 адвокатки Лисовець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

з участю представника позивача ОСОБА_2 адвоката Шабана В.Г.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвокатки Лисовець Т.В.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договорів купівлі - продажу. Відповідачі користувались приміщеннями та 31 жовтня 2020 року в односторонньому порядку розірвали орендні відносини та покинули приміщення. Факт користування такими приміщеннями підтверджується поясненнями наданими відповідачами у відділенні поліції. А отже цим підтверджується користування ними комунальними послугами до 31 жовтня 2021 року. Зазначає, що на даний час ним була погашена заборгованість за користування відповідачами електроенергією за період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у сумі 58 523,03 гривень. Окрім цього, вважає, що оскільки існували ризики щодо примусового відключення від електропостачання і ним було здійснено негайну оплату заборгованості для запобігання такого відключення, а тому вважає за доцільне стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 108 523,03 гривень та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Шабан В.Г. у судовому засіданні підтримав подану ОСОБА_2 позовну заяву та доводи що наведені у ній та просив задоволити її.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокатка Лисовець Т.В. заперечила щодо позовної заяви, так як ні поданою позовною заявою, ні матеріалами справи не підтверджено наявність будь яких договірних відносин щодо користування приміщенням і як наслідок користування комунальними послугами у ньому.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі.

Відповідачка ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 червня 2009 року ОСОБА_2 на праві власності належить 9/100 ідеальних частин нежитлової будівлі загальною площею 175,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 05 січня 2011 року ОСОБА_2 на праві власності належить 3/100 ідеальних частин нежитлової будівлі площею 57,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії пояснень ОСОБА_3 наданих 31 жовтня 2020 року Трускавецькому ВП ГУ НП у Львівській області, така є приватним підприємцем, веде діяльність у приміщеннях по АДРЕСА_1 і перебуває в орендних відносинах. 31 жовтня 2020 року припинила діяльність у вказаних приміщеннях та звільнила їх. /арк. справи 7/.

Як вбачається з копії пояснень ОСОБА_7 наданих 31 жовтня 2020 року Трускавецькому ВП ГУ НП у Львівській області, такий є приватним підприємцем, веде діяльність у приміщеннях по АДРЕСА_1 і перебуває в орендних відносинах. 31 жовтня 2020 року принив діяльність у вказаних приміщеннях, звільнивши їх. /арк. справи 8/.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5 наданих 31 жовтня 2020 року Трускавецькому ВП ГУ НП у Львівській області, така є приватним підприємцем, веде діяльність у приміщеннях по АДРЕСА_1 і перебуває в орендних відносинах. 31 жовтня 2020 року припинила діяльність у вказаних приміщеннях та звільнила їх. /арк. справи 9/.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_6 наданих 31 жовтня 2020 року Трускавецькому ВП ГУ НП у Львівській області, така є приватним підприємцем, веде діяльність у приміщеннях по АДРЕСА_1 і перебуває в орендних відносинах. 31 жовтня 2020 року припинила діяльність у вказаних приміщеннях та звільнила їх. /арк. справи 10/.

Як вбачається з копії пояснень ОСОБА_1 наданих 31 жовтня 2020 року Трускавецькому ВП ГУ НП у Львівській області, його дружина здійснювала підприємницьку діяльність у приміщеннях по АДРЕСА_1 /арк. справи 11/.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечила щодо існування будь яких зобов`язань щодо вказаного в позові приміщення, оскільки ОСОБА_1 не здійснював користування таким і немає жодного підтвердження стороною позивача щодо цього факту.

В свою чергу позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_1 здійснював будь яку діяльність і користувався приміщення, що належить ОСОБА_2 і як наслідок має заборгованість щодо здійснення оплати за комунальні платежі.

Отже, матеріалами позовної заяви та матеріалами справи підтверджується, що лише між відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_2 склалися договірні відносини.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Як вбачається з копії попередження про припинення електроживлення від 18 листопада 2020 року №244-320 на об`єкт, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за електроенергію за період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року становить 58 167,46 гривень. Вказане попередження було направлено постачальником електричної енергії - ПрАТ «Львівобленерго», на ім`я позивача ОСОБА_2 .

Попередження свідчить про відсутність здійснення оплати користувачами за споживання електричної енергієї за період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року, тобто на момент здійснення своєї діяльності у приміщеннях по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання електричної енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно абз. 2 п. 4.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Як передбачено п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Для запобігання порушення зобов`язання перед постачальником електричної енергії та з метою уникнення припинення постачання (розподілу) електричної енергії у власні приміщення, позивачем ОСОБА_2 було здійснено оплату заборгованості за надання послуг з розподілу електричної енергії у сумі 58 167, 46 гривень. Здійснення операції щодо перерахування заборгованої суми саме позивачем ОСОБА_2 підтверджується копіями квитанцій № 529977501 та № 52997547 від 01 грудня 2020 року.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин, матеріали справи не містять, а саме те, що відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не було здійснено оплату за використану електричну енергію в період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року.

Що стосується позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

А тому враховуючи сукупність негативних наслідків та зважаючи на те, що відшкодування моральної шкоди не повинно бути засобом збагачення, а має ґрунтуватися на принципах розумності, справедливості, суд вважає за доцільне стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 4 000 гривеньморальної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову у розмірі 62 523,03 грн., що складає заборгованість за споживання електричною енергією в сумі 58 523,03 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 000 грн., що становить 57,61% заявлених позовних вимог позивачем, а також враховуючи вимоги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що сума понесених судових витрат позивачем у розмірі у розмірі 1085, 30 грн. та у розмірі 420,40 грн., а всього 1 505, 70 грн., підлягає до відшкодування відповідачем в розмірі пропорційно до тієї частини позовних вимог, які задоволені судом, що складає 867,43 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 268, 284-285 ЦПК України, с у д,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), Піняжко Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошові кошти в сумі 58 523,03 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду в розмірі 4 000,00 гривень.

Стягнути з з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 867,43 гривень, з кожного по 216,85 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя: В. І. Марчук