печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі судових засідань цивільну справу за поданням державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляцко Анни Володимирівни про надання дозволу реалізації майна боржника у виконавчому провадженні № 63346528 ОСОБА_1 , де зареєстровані неповнолітні особи,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2021 року державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляцко А. В. звернулася до суду з поданням, в якому просила постановити ухвалу про надання дозволу державному виконавцю Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) разом із особами, які будуть залучені при вчиненні примусових дій на реалізацію майна, що зареєстроване за боржником ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , для забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження № 63759378, до якого входять: № 67293806, № 63346412, № 63346717, № 63346528, та задоволення вимог стягувача, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», де мають зареєстроване місце проживання неповнолітні: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 грудня 2021 року на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н. В. № 500 від 13 грудня 2021 року, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, та 15 грудня 2021 року передано судді Литвиновій І. В., згідно з протоколом /а. с. 170-172/.

14 лютого 2022 року до суду засобами поштового зв`язку надійшли письмові пояснення стягувача у виконавчому провадженні № 63759378 ОСОБА_4 , у яких вона повідомляє суд про те, що неповнолітні ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить боржнику ОСОБА_1 , не є родичами або знайомими останньої. Боржниця має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , яка є власником 4/6 частки квартири АДРЕСА_3 і її права ніяким чином не порушуються. ОСОБА_1 сама підтверджувала, що вони не проживають у м. Києві, а постійно мешкають у с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області. 20 жовтня 2020 року Печерський РВ ДВС у м. Києві відкрив виконавче провадження, а згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб, у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 неповнолітні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з матір`ю ОСОБА_8 зареєструвалися 23 жовтня 2020 року. Тобто через три дні після відкриття виконавчого провадження, що прямо вказує на навмисне перешкоджання виконання рішення суду. Вони не були власниками, а є лише орендарями вказаної квартири /а. с. 177-186/.

Державний виконавець ОСОБА_9 та / або інша посадова особа органу державної виконавчої служби у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про час, дату і місце призначеного судового засідання, заяви з процесуальних питань не надходили до суду. У своєму поданні державний виконавець Поляцко А. В. просила подання розглянути без участі державного виконавця.

Суд, вивчивши подання, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 63759378, до складу якого входить чотири виконавчих провадження:

- виконавче провадження № 63346528 з примусового виконання виконавчого листа № 755/11652/18 від 25 січня 2019 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 154 875, 00 грн;

- виконавче провадження № 63346412 з примусового виконання виконавчого листа № 755/11652/18 від 09 жовтня 2020 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 16 329, 04 доларів США;

- виконавче провадження № 63346717 з примусового виконання виконавчого листа № 755/11652/18 від 25 січня 2019 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 4 416, 43 грн.

- виконавче провадження № 67293806 з примусового виконання виконавчого листа № 755/6861/21 від 20 жовтня 2021 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 3 % річних у розмірі 9 687, 50 грн та інфляційні втрати в розмірі 23 750, 00 грн за договором позики від 28 квітня 2016 року, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 3 % річних у розмірі 1 162, 50 доларів США за договором позики від 20 лютого 2014 року, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Також встановлено, що боржник є власником квартири АДРЕСА_1 , яка, згідно з постановою про опис та арешт майна (коштів) божника від 16 березня 2021 року, описана та передана на відповідальне зберігання ОСОБА_11 /а. с. 81-84, 87-88, 107-108/.

28 квітня 2021 року державним виконавцем направлено запит до Служби у справах дітей Печерської РДА щодо надання дозволу на опис та арешт квартири АДРЕСА_1 , на який 24 травня 2021 року надійшла відповідь про відсутність правових підстав для погодження вказаного дозволу /а. с. 38-39/.

У своєму поданні державний виконавець посилається на постанову Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12, предметом спору у якій було визнання нікчемним договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12, сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Правочин щодо відчуження за договором купівлі-продажу квартири, яка належить на праві приватної власності бабі малолітньої дитини, в якій ця дитина проживала, не порушують прав цієї дитини, оскільки вона має право на проживання за місцем проживання кожного з її батьків.

Державним виконавцем у поданні зроблено висновок, що неповнолітні особи не є родичами власника квартири - боржника ОСОБА_1 , як вказала у своїй заяві стягувач, а діти зареєстровані у зазначеній квартирі, з метою ухилення від виконання вищевказаних виконавчих документів після відкриття виконавчих проваджень.

Разом з тим, такий висновок не знаходить свого підтвердження доказами, що містяться у матеріалах справи.

За змістом статті 177 Сімейного кодексу України, статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» та статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах є обов`язком батьків.

З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

У відповідності до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно із пункту 7 частини п`ятої статті 177 Сімейного кодексу України органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

В силу статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до пункту 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

З урахуванням того, що у квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими неповнолітні особи, а виконавцем не отримано дозвіл органу опіки та піклування на звернення стягнення на вказану квартиру, суд дійшов висновку, що відсутність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна боржника, суперечить вимогам Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей».

Для вчинення будь яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19), від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19) та від 18 грудня 2019 року в справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19).

Разом з цим, якщо орган опіки та піклування дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна, право користування яким має дитина, не надав, виконавець не позбавлений можливості продовжувати виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 761/15667/15-ц та від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18.

Суд дійшов висновку, що у задоволенні подання про надання дозволу реалізації майна боржника у виконавчому провадженні № 63759378 ОСОБА_1 , де зареєстровані неповнолітні особи, слід відмовити за наведеного мотивування подання і наданих письмових доказів у матеріалах зведеного виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст.ст. 3, 8, 9, 21, 30, 129, 129-1 Конституції України, ст. 177 Сімейного кодексу України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, ст.ст. 1-23, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляцко Анни Володимирівни про надання дозволу реалізації майна боржника у виконавчому провадженні № 63759378 ОСОБА_1 , де зареєстровані неповнолітні особи, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова