ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2452/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С. за участі відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування та майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У серпні 2020 року ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі також - ПАТ «НАСК «Оранта», страхова компанія, страховик, відповідач 1) про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування в сумі 15 060,96 грн та до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , винуватець ДТП, відповідач 2) про стягнення різниці між розміром матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 27 489,74 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 23.02.2021 по вул. Вишгородська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі також - ДТП) за участю автомобілів «ГАЗ 330202», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Opel Zafira», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням та належного на праві власності позивачу. Маючи згоду щодо обставин аварії сторони спільно склали повідомлення про ДТП, з якого вбачається, що винним є ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта». За результатами поданих документів страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування в сумі 7 416,80 грн. Позивач не погоджується з таким розміром отриманого відшкодування, оскільки відповідно до висновку про вартість матеріального збитку, складеного на його замовлення, збиток з урахуванням зносу автомобіля становить 22 477,76 грн, тобто зі страхової компанії підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування в сумі 15 060,96 грн. Відповідно до висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 49 967,50 грн, тому з винуватця ДТП підлягає стягненню різниця між розміром матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 27 489,74 грн.

У відзиві на позовну заяву заперечення ПАТ «НАСК «Оранта» мотивовані тим, що огляд пошкодженого транспортного засобу відбувся за участю позивача, який претензій чи зауважень до проведеного огляду не пред`являв і своїм підписом в акті огляду підтвердив його правильність, повноту і належну фіксацію результатів. За результатами огляду судовим експертом складено автотоварознавче дослідження № 85-D/97/9 від 14.04.2021, відповідно до якого розмір матеріального збитку без ПДВ становить 7 416,80 грн, який і був виплачений безпосередньо позивачу. Висновок вартості матеріального збитку, складений на замовлення позивача, не можу бути підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки розмір шкоди був установлений страховиком належно, в повному обсязі та в строки, що передбачені статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, звіт позивача містить зайво включені деталі, що не були описані в протоколі огляду, зокрема двері, вартість заміни яких складає 40 224,97 грн. Відповідач не вбачає підстав для корегування вартості ремонту, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження фактично проведеного ремонту пошкодженого автомобіля.

Відповідь на відзив представника позивача, адвоката Конюшка Д. Б., мотивована тим, що позивач, як власник майна, відповідно до статей 317, 318 ЦК України має право проводити оцінку свого майна будь-коли і будь-де, незалежно від направлення страховиком свого представника. Крім того, в основу розрахунку страхового відшкодування від 09.03.2021 покладено «дослідження Гарант Асістанс», а не висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 85-D/87/9. Крім того, огляд автомобіля був проведений ОСОБА_3 , тоді як висновок виконаний судовим експертом Урусовим С. В., що не надає висновку статусу судової експертизи, оскільки експерт не був попередженим про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зауважив, що своїм підписом лише підтвердив факт проведення огляду, тоді як для викладення зауважень про заміну чи ремонт деталей необхідні спеціальні знання, яких він не має. Принциповою відмінністю між висновками називає те, що за висновком страхової компанії ліві задні двері автомобіля підлягають ремонту, тоді як за висновком, складеним на замовлення позивача, ці двері підлягають заміні. Оскільки два докази по різному відходять до визначення розміру матеріального збитку просив про призначення незалежної судової автотоварознавчої експертизи.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 13.08.2021 суд залишив позов без руху (а. с. 51).

02.11.2021 від представника позивача, адвоката Конюшка Д. Б., надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а. с. 54-61).

Ухвалою від 22.11.2021 суд відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 26.01.2022 (а. с. 63, 64).

04.01.2022 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 66-86).

10.01.2022 від представника позивача, адвоката Конюшка Д. Б., надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а. с. 87-92).

У судове засідання від 26.01.2022 позивач та його представник не прибули. Від представника позивача, адвоката Конюшка Д. Б., надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та про розгляд клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи (а. с. 94-95).

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не прибув.

Суд оголосив зміст позовних вимог та відзиву ПАТ «НАСК «Оранта», заслухав пояснення відповідача ОСОБА_1 , відмовив у задоволенні клопотання сторони позивача про призначення автотоварознавчої експертизи, дослідив матеріали справи та вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення (а. с. 96).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

23.02.2021 о 08:00 год по вул. Вишгородська, 52 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ГАЗ 330202», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Opel Zafira», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а. с. 78).

Дана ДТП була оформлена сторонами повідомленням про ДТП (європротоколом) без виклику співробітників поліції (а. с. 8, 78).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки «Opel Zafira», д. н. з. НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 (а. с. 12).

Власником автомобіля «ГАЗ 330202», д. н. з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а. с. 10), однак у день ДТП відповідач використовував транспортний засіб у власних інтересах.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ 330202», д. н. з. НОМЕР_1 , була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР8710512 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000 грн. та франшизою в сумі 0 грн.

01.03.2021 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про ДТП та із заявою про страхове відшкодування, у якій просив провести огляд пошкодженого транспортного засобу, проведення якого відповідно до пункту 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів доручив експерту, обраному ПАТ «НАСК «Оранта», визначити розмір матеріального збитку вартості транспортного засобу та за результатами скласти висновок (звіт або акт) без огляду його транспортного засобу особисто таким експертом (оцінювачем) на підставі матеріалів огляду (протокол (Акт) огляду та фотографії), складених представником ПАТ «НАСК «Оранта», залученим для проведення огляду (а. с. 77, 78).

Цього ж дня, 01.03.2021, представником страхової компанії за участю позивача було проведено огляд транспортного засобу, результати якого зафіксовані у протоколі (акті) огляду транспортного засобу (а. с. 75, 76). Зауваження щодо проведеного огляду транспортного засобу та зафіксованих в акті пошкоджень зі сторони позивача відсутні.

14.04.2021 судовим експертом С. В. Урусовим був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 85-D/87/9, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Zafira», д. н. з. НОМЕР_2 , складає 8 183,36 грн з ПДВ на вартість матеріалів та складових або 7 416,80 грн без ПДВ на вартість матеріалів та складових (а. с. 69-74).

Висновок складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, що зафіксовано у протоколі його огляду від 01.03.2021, підписаного позивачем без жодних зауважень.

Згідно з даними протоколу (акту) огляду транспортного засобу (а. с. 75) в автомобілі пошкоджене облицювання передніх лівих дверей (потребують фарбування), зовнішнє ліве дзеркало (потребує зняття та встановлення), двері задні ліві двері та облицювання (потребують ремонту та фарбування), ручка дверей задня ліва (потребує зняття та встановлення), підйомне вікно дверей заднє ліве (потребує зняття та встановлення).

Водночас слід зазначити, що у протоколі міститься вказівка на ймовірність прихованих дефектів, які можливо виявити в умовах СТО про розбірці-збірці.

На підставі розрахунку страхового відшкодування від 09.03.2021 (а. с. 81) страховим актом № ОЦВ-21-32-46807/1 від 11.03.2021 (а. с. 80) страхова компанія визнала ДТП страховим випадком та визначила розмір страхового відшкодування виходячи з вартості відновлювального ремонту (без урахуванням зносу деталей, що замінюються) в сумі 5 081,66 грн.

16.03.2021 позивач отримав від страхової компанії виплату страхового відшкодування в сумі 5 081,66 грн (а. с. 13).

Як установив суд, позивач не погодився з визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування та 26.03.2021 уклав з ТОВ «Клевер Експерт» договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого подією ДТП його автомобілю.

Відповідно до Звіту № 150/03-21 від 30.03.2021 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Zafira», д. н. з. НОМЕР_2 , становить 22 477,76 грн, а без урахування ПДВ - 20 221,13 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira», д. н. з. НОМЕР_2 , становить 49 967,50 грн; ринкова вартість цього автомобіля до ДТП становить 237 340,22 грн (а. с. 15-39).

05.04.2021 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про доплату страхового відшкодування на підставі звіту ТОВ «Клевер Експерт», проте страхова компанія листом від 05.05.2021 відмовила у задоволенні цієї заяви, оскільки у наданому позивачем звіті у розділі «запасні частини» ремонтної калькуляції позиція № 1781 не відповідає протоколу огляду від 01.03.2021, та повідомила про прийняте рішення щодо здійснення доплати страхового відшкодування в сумі 2 335,14 грн (а. с. 79).

На підставі розрахунку страхового відшкодування від 27.04.2021 (а. с. 83) страховим актом № ОЦВ-ЗГ-21-32-46807/2 від 27.04.2021 (а. с. 82) страхова компанія визнала ДТП страховим випадком та визначила розмір страхового відшкодування в сумі 2 335,14 грн, виходячи з вартості відновлювального ремонту (без урахуванням зносу деталей, що замінюються) в сумі 8 183,36 грн, з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу на день страхового випадку 65,70 %, зменшену на суму вже виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 081,66 грн та суму зменшення страхового відшкодування в розмірі 766,56 грн (а. с. 82, 83).

30.04.2021 позивач отримав від страхової компанії виплату страхового відшкодування в сумі 2 335,14 грн (а. с. 13).

Отже, відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування на загальну суму 7 416,80 грн (5 081,66 + 2 335,14), що визнається позивачем.

ІV. Зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (стаття 22 ЦК України).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 34.2. статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до статті 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-I передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Аналіз наведених положень Закону 1961-IV дає підстави для висновку, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди та фактом подання позивачем заяви про страхове відшкодування у ПАТ НАСК «Оранта» виник обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених цим Законом.

Статтею 28 Закону 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За обставинами справи встановлено, що страхова компанія на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів забезпечила проведення у встановлений строк та у передбаченому законом та погодженому з позивачем порядку, за його участі, огляд пошкодженого транспортного засобу і оцінку шкоди,здійснила розрахунок страхового відшкодування і за заявою позивача, яка містить згоду з розміром визначеного страхового відшкодування, виплатила йому особисто страхове відшкодування на загальну 7 416,80 грн, що відповідає розміру вартості матеріального збитку без ПДВ, встановленому висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 85-D/87/9 від 14.04.2021.

Зміст та форма висновку експертного товарознавчого дослідження, на підставі якого відповідач визначив розмір страхового відшкодування, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159.

Цей висновок складений з урахуванням даних про обсяг і характер пошкоджень, встановлених під час огляду належного позивачу автомобіля, з якими він погодися, про що свідчать його підпис у протоколі огляду транспортного засобу.

Зі змісту заяви про страхове відшкодування, поданої позивачем 01.03.2021, вбачається, що позивач просив оцінити шкоду, завдану ДТП, на підставі калькуляції, складеної у відповідності до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-I спеціалістом (або уповноваженою особою) страховика. Із способом та розміром визначеного страхового відшкодування був згодний (а. с. 77).

Протокол (акт) огляду транспортного засобу від 01.03.2021 (а. с. 75) не містить жодних зауважень позивача щодо правильності та повноти проведеного огляду й належної фіксації його результатів, що підтверджується власноручним підписом позивача.

Доказів, які б свідчили про те, що після проведення такого огляду позивач наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна незалежним оцінювачем (експертом), суду не надано, а відтак порядок проведення оцінки завданої шкоди страховою компанією не порушений.

Між тим, між сторонами існує спір щодо наслідків дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої відбулося пошкодження належного позивачу транспортного засобу, та спір щодо розміру належного позивачу страхового відшкодування.

Вимоги позивача ґрунтуються на складеному на його замовлення Звіті про оцінку шкоди, відповідно до якого вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) становить 22 477,76 грн і задні ліві двері підлягають заміні, а не ремонту.

Натомість страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, в основу якого покладений акт огляду транспортного засобу, проведений за участі позивача, згідно з яким прямий матеріальний збиток (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) без ПДВ склав 7 416,80 грн і задні ліві двері підлягають ремонту, а не заміні.

Даючи оцінку наведеним доказам, суд керується положеннями Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ (далі - Закон № 2658-ІІІ), який визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні.

Відповідно до статті 2 Закону № 2658-ІІІ оцінка майна, майнових прав та професійна оціночна діяльність регулюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами з оцінки майна, що не суперечать йому.

Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 3 Закону № 2658-ІІІ).

Стаття 9 Закону № 2658-ІІІ встановлює, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

До таких нормативно-правових актів відноситься, зокрема, Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159 (далі - Методика).

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ) у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (пункт 1.3.).

Відповідно до пункту 34.2. та 34.3 статті 34 Закону № 2658-ІІІ протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З урахуванням наведеного суд відхиляє наданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 150/03-21 від 30.03.2021, оскільки право обирати експерта самостійно у потерпілого (позивача) виникає тільки у разі, якщо представник страховика протягом 10 днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не направив свого страховика для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу відбувся у день звернення позивача до страховика із заявою про страхове відшкодування, а саме 01.03.2021 (а. с. 75).

Претензій чи зауважень до проведеного огляду позивач не пред`являв і своїм підписом в акті огляду підтвердив його правильність, повноту і належну фіксацію результатів. Заяв про проведення додаткового огляду транспортного засобу від позивача не надходило.

Посилання представника позивача на неможливість зробити зауваження щодо ремонту чи заміни пошкоджених деталей при огляді транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки протокол огляду транспортного засобу містить вказівку на те, що у разі, якщо під час ремонту будуть виявлені приховані дефекти (пошкодження), про це слід повідомити страхову компанію з метою складання додаткового акту (дефектної відомості). В іншому випадку страхова компанія не проводить виплату відшкодування за приховані дефекти (пошкодження).

Судом установлено, що позивач не зверталася до ПАТ «НАСК «Оранта» щодо проведення додаткового огляду автомобіля у зв`язку з прихованими недоліками, а самостійно замовив звіт про оцінку вартості матеріального збитку в не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб, який є спеціальним законом у порівнянні із статтями 317, 318 ЦК України.

Положення пункту 8.5.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачають можливість корегування вартості ремонту за умови документального підтвердження відновлення транспортного засобу чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі колісного транспортного засобу підприємстві.

Судом установлено, що позивач не надавав відповідачу документи на підтвердження здійснення ремонту належного йому транспортного засобу, такі докази не надані і суду.

Більше того, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що позивач від ремонту відмовився.

З огляду на те, що розмір страхового відшкодування був встановлений страховиком належним чином і в установлені строки, відповідно до вимог Закону та Методики, відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку.

Посилання представника позивача на неналежне виконання страховиком своїх обов`язків в частині покладення в розрахунок страхового відшкодування від 09.03.2021 «дослідження Гарант Асістанс» не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач особисто отримав страхове відшкодування на загальну суму 7 416,80 грн, що відповідає вартості матеріального збитку без ПДВ, встановленого висновком експертного товарознавчого дослідження № 85-D/87/9 від 14.04.2021, який виконаний відповідно до Закону та Методики.

Також, допущена страховиком помилка в розрахунку страхового відшкодування від 09.03.2021 в частині зазначення покладеного в основу «дослідження Гарант Асістенс» замість «висновку експертного товарознавчого дослідження № 85-D/87/9 від 14.04.2021» не спростовує порушення позивачем встановленого порядку корегування вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу внаслідок виявлення прихованих недоліків.

За таких обставин у відповідача не виник обов`язок з виплати відшкодування за приховані пошкодження, які, на думку позивача, полягають не в ремонті задньої лівої двері, а в її заміні.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ними доказів суд дійшов висновку про необґрунтованість і недоведеність вимог ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення різниці між розміром матеріальної шкоди та розміром отриманого страхового відшкодування є похідними від вимоги про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, в їх задоволенні теж слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на результат розгляду справи сплачений при подачі судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування та майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: