Єдиний унікальний номер 336/6917/22/22
Номер провадження 2/336/4149/2022
У Х В А Л А

13.12.2022 м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Карабак Л.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитного договору неукладеним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Адвокат Шурубура Є.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить: 1. визнати кредитний договір від 20.01.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» неукладеним; 2. зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії шляхом вилучення інформації.

Справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та згідно автоматизованого розподілу справу передана у провадження судді Карабак Л.Г.

Розглянувши позовну заяву з доданими документами, встановлено, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За правилами ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При розрахунку ставки судового збору необхідно враховувати прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01.01.2022.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 1 січня 2022 року 2 481 грн. 00 коп., судовий збір за вимоги немайнового характеру для фізичних осіб складають 992,40 грн.

З поданої позивачем позовної заяви вбачається, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру.

За правилами ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Для обрахунку ставок судового збору згідно з нормою ч.1 ст.4 Закону застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Таким чином, позивачу належить сплатити судовий за дві вимоги немайнового характеру та надати суду докази, що підтверджують сплату судового збору.

Судовий збір має бути сплачений за такими реквізитами: Отримувач - ГУК у Зап.обл/м.Зап. Шевчен./22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997, Код банку отримувача (МФО): 899998, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку (IBAN) - UA0008515, Код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення судовий збір.

Суддя не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що остання звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Законом «Про захист прав споживачів» установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Але, як вбачається з позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», посилань на норми вказаного закону, які були порушені відповідачем позовна заява не містить.

При цьому, як вбачається із позовної заяви позивач звернувся із позовом про визнання кредитного договору неукладеним, в якій посилається на те, що вона не укладала спірного договору, що свідчить про те, що позивач не вважає себе споживачем послуг ТОВ «Фінансова компанія «Джобер», а тому норми Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Разом з тим, згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте, в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору.

Так, як зазначено представником позивача, між позивачем та відповідачем будь-який договір укладено не було, та позивач не є споживачем в даних правовідносинах в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України слід залишити без руху, як таку, що подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитного договору неукладеним та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків в п`ять днів з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.Г.Карабак