Справа №522/5261/22
Провадження №2/522/3592/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Іллічовою Н.А., зареєстровано в реєстрі за №3-498. У вказаній квартирі з 16.02.202001 року зареєстрований її син ОСОБА_2 . Відповідач по справі у спірній квартирі не проживає з 10.01.2013 року, його особистих речей за вказаною адресою не має. У зв`язку з зазначеним, позивачка ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з зазначеним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 05.05.2022 року.

До суду 31.05.2022 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 16.02.2001 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначену відповідь суддя отримала 01.06.2022 року.

Ухвалою суду від 08.06.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 04.07.2022 року.

У підготовче засідання призначене на 04.07.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 07.09.2022 року.

З 18.07.2022 року по 12.08.2022 року включно суддя перебувала у щорічній відпустці.

У підготовче засідання призначене на 07.09.2022 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , в якій остання просила справу розглядати за її відсутністю.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.10.2022 року.

У судове засідання призначене на 19.10.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 24.11.2022 року.

У судове засідання призначене на 24.11.2022 року ОСОБА_1 не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява, в якій позивачка просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, справу просила розглядати за її відсутністю.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заяв та клопотань щодо розгляду справи за його відсутністю суду не було надано.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м.Одеси, періодичним включенням світла та незначний проміжок часу, під час якого суддею в залі судових засідань розглядались справи, повний текст судового рішення виготовлено 12.12.2022 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Іллічовою Н.А., зареєстровано в реєстрі за №3-498, належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 (а.с.9)

На теперішній час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку (відомості № К1-8981-ф/л) (а.с.3), який в квартирі не проживає з 10.01.2013 року, його особистих речей за вказаною адресою не має.

Суду також надані Акти від 27.01.2022 року, від 15.01.2021 року, 20.07.2021 року, про не проживання ОСОБА_2 з 10.01.2013 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , підписані сусідами та засвідчені начальником дільниці КП «ЖКС «Фонтанський» (а.с.4-6).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно змісту ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18), у разі припинення права власності на будинок, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім`ї колишнього власника.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно положень ст.6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Проте, з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №309209893, сформованої 07.09.2022 року, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 не є власником спірної квартири АДРЕСА_1 (а.с.27-30).

Будь-яких належних та обґрунтованих доказів того, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири суду не було надано.

Отже, враховуючи те, що позивачка не є власником житла, а тому не може звертатися до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову

Керуючись ст.ст.41, 55 Конституції України, ст.ст.1, 3, 15-16, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст.4, 12, 19, 76-81, 89, ч.2 ст. 247, ч.4 ст. 223, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 353-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 12.12.2022 року.

Суддя: Домусчі Л.В.