Справа № 212/4388/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2022 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., секретаря судового засідання Дущак К.О., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -
30 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 липня 2021 року надав в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 9520 доларів США за умови повернення зазначеної суми у строк до 15 липня 2022 року, шляхом повернення в сумі не менш ніж 210 доларів США кожного місяця. Сподіваючись на порядність відповідача, останньою власноруч, в присутності свідка, написано розписку і отримано кошти від позивача, однак зобов`язання згідно до боргової розписки не виконала. Позивач неодноразово звертався з вимогою про повернення коштів, однак відповідач кошти не повертає. У зв`язку із чим вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача кошти, отримані нею у борг, у розмірі 348051, 20 гривень, відповідно до офіційного курсу НБУ американського долара станом на 04 серпня 2022 року.
Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.
20 вересня 2022 року позивачем подане клопотання на виконання вимоги ухвали суду від 13 вересня 2022 року та недоліки позовної заяви усунені.
Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
20 жовтня 2022 року розгляд справи не відбувся, сторони до суду не прибули.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, заяв або клопотань до суду не направляла, відзиву на позов не подавала.
Відповідно до частини 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд).
Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
14.07.2021 сторони уклали договір позики у формі розписки, згідно якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 9520 доларів США, за умови повернення зазначеної суми у строк не пізніше 15 липня 2022 року, шляхом щомісячного повернення у сумі не менш ніж 210 доларів США, починаючи з 15 серпня 2021 року, що підтверджується оригіналом розписки від 14 липня 2021 року, які містяться в матеріалах справи за а.с. 26.
У визначений договором позики (розпискою) строки ОСОБА_2 борг не повернула, ухиляється від виконання зобов`язання.
Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України).
Позивачем надано до суду на підтвердження укладання договору позики письмовий документ, що складений та підписаний власноруч відповідачем ОСОБА_2 та за своїм змістом фактично є договором позики, містить всі необхідні складові, суму коштів, обумовлені строки повернення.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов`язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідачем зобов`язання за договорами позики не були виконані в повному обсязі, грошові кошти не повернуті та підлягають до стягнення в судовому порядку.
Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З урахуванням того, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 348051, 20 гривень (відповідно до розрахунку 9520 доларів США х 36,56 грн. офіційний курс НБУ станом на час звернення до суду), та відсутністю обставин, які б спростовували, надані позивачем, докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 3480,51 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 253, 526, 527, 530, 612, 625, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України, 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348051,20 гривень (триста сорок вісім тисяч п`ятдесят одна грн. 20 коп.). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3480,51 гривень (три тисячі чотириста вісімдесят грн. 51 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на заочне рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 09 грудня 2022 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак