Справа № 302/316/22
№ 2/302/137/22
Номер рядка звіту 40
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2022 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Белла В.М., до ТзОВ «Фінансова компанія "Ріальто", треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сазонова О.М., Міжгірський відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2022 представник позивача адвокат Белла В.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., зареєстрований в реєстрі за № 25717, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 7316 грн на користь ТОВ "ФК "Ріальто".

Позовні вимоги обґрунтовано так, що 14.02.2022 позивач отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження № 68233928 від 20.01.2022 державного виконавця Звірич Н.І. про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису. Згідно виконавчого напису з позивача стягується 7316 грн, з яких 2000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4616 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом на користьТОВ "ФК "Ріальто".

З вказаним виконавчим написом сторона позивача не згідна, так як вважає, що нотаріус не дотримався актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини, сторона позивача просить суд визнати виконавчий напис вчинений 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., зареєстрований в реєстрі за № 25717 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 7316 грн на користь ТОВ "ФК "Ріальто", про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 23.03.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін та третіх осіб не надходили.

Сторона відповідача ТОВ "ФК "Ріальто" - адвокат Ходченко О.М. 26.04.2022 подав суду відзив та просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до укладеного Договору № 0-1 від 14.07.2021 між ТОВ "ФК "Фінансова Інновація" та позивачем було укладено кредитний договір, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 2000 грн строком на 14 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 земітовану АТ КБ "ПриватБанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Цей кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https:// monetka.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". Одноразовий ідентифікатор 222579 направлявся позивачу шляхом надсилання на мобільний номер, який був вказаний позивачем. Кредитний договір був підписаний позивачем 14.07.2021 о 17 год. 50 хв. 58 сек. шляхом введення одноразового вдентифікатора 222579 в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет https:// monetka.ua. Відповідач виконав свої зобов`язання за цим договором в повному обсязі - шляхом перерахування коштів на платіжну картку емітовану АТ КБ "ПриватБанк" на ім`я позивача. Відповідно до умов кредитного договору позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування (п.1.2 Договору). Строк надання кредиту 14 днів (п.1.3 Договору). Відповідно до п.п.2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п.3.3. Договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п.1.3 Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 4,0% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем не виконав, тому станом на 26.04.2022 заборгованість за Договором № 0-1 від 14.07.2021 становить 7316 грн та складається з: 2000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 4616 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 700 грн - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Станом на 16.09.2021 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, який не змінився з дати вчинення виконавчого напису. За цих підстав, сторона відповідача вважає, що були всі обгрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, бо сума заборгованості за вищевказаним договором є безспірною.

Сторона позивача відзив на позов станом на 23.05.2022 суду не подали.

Треті особи без самостійних вимог жодних пояснень або заперечень суду станом на 23.05.2022 не подали.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За правилами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Міжгірського ВДВС у Хустському районі Звірич Н.І. перебуває виконавчий напис, вчинений ПНКМНО Сазоновою О.М. 14.12.2021 року за № 25717, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ріальто" заборгованості за договором № 0-1 від 14.07.2021, укладеного між ТОВ "ФК "Ріальто" та ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 за період з 28.07.2021 по 01.12.2021 включно у розмірі: 2000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4616 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, загальна заборгованість становить 7316 грн.

Згідно Договору № 0-1 від 14.07.2021, який підписаний позивачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 222579 , ОСОБА_1 отримав у ТОВ "ФК "Ріальто" в позику грошові кошти в розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути цей кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в п.1.3 цього Договору. Кредит надано позивачу не на споживчі цілі. Факт укладення кредитного договору № 0-1 від 14.07.2021 позивачем та його представником не заперечений.

Згідно положень ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», на яку посилається позивач, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно до 1.1. даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У відповідності до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4).

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитним правовідносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

За умовами п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року № 2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

При цьому Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 р. у справі № 6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження, а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог.

Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Натомість сторона відповідача у поданому до суду відзиві повністю спростувала вимоги позивача та надала суду підтверджуючі докази щодо обставин вказаних у відзиві, які стороною позивача станом на час розгляду не спростовані та не заперечені. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 ЦПК України, позивач не скористався.

Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи пояснень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування та вказують на той факт, що між позивачем та відповідачем має місце спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, за цих підстав заявлений позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія "Ріальто" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка