Номер провадження 2/225/174/2022
Єдиний унікальний номер судової справи 327/256/21
Дзержинський міський суд Донецької області
13 липня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі
головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,
за участю секретаря Панасенко Г.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Філипенка Євгена Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Адвокат Філіпенко Є.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що ОСОБА_1 13.07.2021 за проханням ОСОБА_2 в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позичила йому грошів в сумі 240000 грн. із зобов`язанням повернути 120000 грн. в строк до 01.08.2021, залишок суми в розмірі 120000 грн. 01.09.2021, про що складена відповідна розписка, написана відповідачем власноруч.
Станом на сьогодні позичені гроші відповідачем не повернуті, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 240000 грн. за договором позики.
Крім основної суми боргу, керуючись ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути 3% річних, що складає 158 грн.
Провадження у справі відкрито 20.12.2021.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позов відповідачем не поданий.
Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16.
Тлумачення частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою від 13.07.2021 ОСОБА_2 в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в м. Маріуполь позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 240000 грн., які зобов`язався повернути до 01.08.2021 суму у розмірі 120000 грн., та залишок суми 120000 грн. в строк до 01.09.2021, без процентів. За доводами позивача розписка написана власноруч ОСОБА_2 , доказів зворотнього суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 3 ст.12 ЦПК, частинами 1 та 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивачем на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу надана засвідчена належним чином копія розписки (а.с. 10).
Відповідач не скористався своїм правом надати суду свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.
З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідач дійно взяв у позивача гроші в сумі 240000 грн. у борг, зі строком їх повернення до 01.08.2021 суму у розмірі 120000 грн., та залишок суми 120000 грн. в строк до 01.09.2021, без процентів, проте у порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
Таким чином, встановивши, що долучена до матеріалів справи копія розписки від 13.07.2021 про отримання коштів відповідачем у позивача, є належним і допустимим доказом виникнення боргового зобов`язання, цей договор позики сторони уклали відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, та що вказана розписка є не лише підтвердженням укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та відсутні будь-які докази виконання відповідачем боргового зобов`язання за данною розпискою суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 240000 грн.
Крім того підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за користування грошовими коштами після прострочення виконання грошового зобов`язання за вищенаведеним договором позики відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, що становить 158 грн.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Такий висновок суду, щодо порядку та строку нарахування процентів за договором позики, узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)., постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №390/1875/16.
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за позикою в розмірі 240000 грн. 00 коп. (двісті сорок тисяч грн. 00 коп.), 3 % річних в розмірі 158 грн. 00 коп. (сто п`ятдесят вісім грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2401,58 грн. (дві тисячі чотириста одна грн. 58 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Повний текст рішення складено 18.07.2022.

Суддя: Є.В. Челюбєєв