Справа № 2-4554/2008 Головуючий у 1-й інстанції Рум`янцева Н. О.
Провадження № 22ц/812/990/22 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

7 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 вересня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Рум`янцевої Н. О. у місті Миколаєві зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 грудня 2008 року задоволено позов ЗАТ КБ «ПриватБанк», ухвалено про припинення дії кредитного договору, укладеного 29 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 . Стягнуто на користь банка з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договором в розмірі 186 971 грн 16 коп. та судові витрати.

22 липня 2021 року ОСОБА_1 подана заява про перегляд заочного рішення суду, оригінал якого зберігається у архіві суду за знищеною цивільною справою.

В обґрунтування поданої заяви посилався на наявність рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2009 року, яким на його думку встановлено відсутність у нього обов`язку перед банком за кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2021 року втрачене провадження по цивільній справі №2-4554/2008 за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково відновлене.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 4 серпня 2021 року розгляд заяви про перегляд заочного рішення зупинено до набрання законної сили судовим рішенням про відновлення втраченого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2021 року розгляд заяви про перегляд заочного рішення по вказаній справі поновлено.

У відзиві на заяву про перегляд заочного рішення АТ КБ «Приватбанк» заперечував проти задоволення заяви, вважав її такою, що не підлягає задоволенню.

Вказував, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2009 року не може містити доказів відсутності заборгованості відповідача перед АТ КБ «Приватбанк», оскільки також містить посилання на рішення що переглядається.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 2 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено, а заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 грудня 2008 року скасовано.

У відзиві на позов відповідач заперечував наявність заборгованості перед банком на час подання позову, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Посилався на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2009 року, яким на його думку встановлено факт виконання ним своїх обов`язків перед банком станом на 27 грудня 2007 року.

Вважав, що позивачем не надано безспірних доказів наявності заборгованості, а задоволення позову призведе до притягнення його до подвійної фінансової відповідальності.

Також подав заяву аналогічного змісту.

У відповіді на відзив позивач вважав позов таким, що підлягає задоволенню, а доводи відповідача необґрунтованими, та такими, що не заслуговують на увагу.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 вересня 2022 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 186 971 грн 16 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 169 882 грн 91 коп., по відсоткам в розмірі 11 041 грн 78 коп. та по пені в розмірі 1 721 грн 04 коп.. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилався на вилучення у нього банком у грудні 2007 року автотранспортного засобу на виконання договору та покриття сум всього кредиту в повному обсязі. Ці обставини на його думку підтверджені рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2009 року, в якому зазначено, що продавцем пред`явлена довідка про те, що станом на 27 грудня 2007 року ОСОБА_1 виконано зобов`язання перед банком у повному обсязі.

Вказував, що вказане рішення, є преюдиціальним по відношенню до цієї справи.

Зазначав, що поза увагою суду залишився той факт, що у 2015 році АТ КБ «Приватбанк» також звертався до суду з позовом про стягнення з нього кредитної заборгованості за спірним договором, який задоволено, та по теперішній час відбувається стягнення.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 15 листопада та 5 грудня 2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

При вирішенні справи судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №DN81AR03110012 на суму 158 700 грн для придбання автомобіля MITSUBISHI Galant 2.4 та сплати відповідних платежів за його реєстрацію та страхування, з виплатою винагороди за надання фінансового інструменту, строком до серпня 2014 року зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 0,75% щомісяця на суму залишку кредитної заборгованості, 0,50% винагороди за надання фінансового інструменту, що становить щомісячний платіж в розмірі 3 659 грн 76 коп., який має бути сплачений кожного період з 24 по 28 числа кожного місяця (а.с.43-45).

В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, того ж дня між позивачем та відповідачем було укладено договір застави належного відповідачу автомобіля MITSUBISHI Galant 2.4 державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.46-49)

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником станом на 20 червня 2008 року допущено порушення взятих на себе кредитних зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилася загальна сума заборгованості за кредитом в розмірі 186 971 грн 16 коп., яка у липні 2008 року пред`явлена банком до стягнення та складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 169 882 грн 91 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 11 041 грн 76 коп., заборгованості по комісії в розмірі 4325 грн 45 коп. та пені в розмірі 1 721 грн 04 коп.

Спорів щодо процедури та порядку розрахунку, а також розміру заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею, які нараховані банком, між сторонами кредитного договору не виникало, в тому числі під час розгляду даної справи.

Іншого розрахунку відповідачем та його представником суду не пред`явлено, та обґрунтованих сумнівів щодо цих обставин ними не заявлено.

Відтак, судом першої інстанції заявлені банком суми до стягнення у вигляді: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 169 882 грн 91 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 11 041 грн 76 коп. та пені в розмірі 1 721 грн 04 коп., визначені правильно, але при їх складанні та визначені загальної суми боргу допущена арифметична помилка, внаслідок чого загальна сума заборгованості складає 182 645 грн 71 коп., замість тієї, яка зазначена у рішенні суду.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано не стягнута нарахована сума комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 4 325 грн 45 коп., яка не є банківською послугою у розумінні кредитних зобов`язань позичальника, внаслідок чого помилково зазначено про задоволення позовних вимог банка повністю, замість часткового їх задоволення.

За таких обставин, виходячи із змісту та доводів апеляційної скарги позичальника, рішення суду першої інстанції в частині визначення загального розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, слід змінити у відповідності до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України, задовольнив позовні вимоги частково на суму 182 645 грн 71 коп..

Щодо інших доводів відповідача, а саме погашення ним кредитної заборгованості у повному обсязі з підстав, зазначених у рішенні Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2009 року, то вони правильно не прийняті до уваги судом першої інстанції.

Так, на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , які нею пред`явлені до Головного управління ДАІ в місті Києві, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_3 , третіх осіб: ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк». За цим рішенням суду позивачці усунуто перешкоди у користуванні власністю та визнано за нею право власності на автомобіль MITSUBISHI Galant 2.4 2007 року випуску чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 .

Із змісту самого рішення вбачається, що ОСОБА_2 придбано спірний автомобіль у невідомої особи за підробленим паспортом на ім`я ОСОБА_3 , яким надано довідку від імені банку про погашення ОСОБА_1 кредитного боргу станом на 27 грудня 2007 року. При цьому встановлені обставини оголошення ОСОБА_1 автомобіля у розшук та наявності претензій банка до позичальника за кредитним договором. Тому вважаючи, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 грудня 2008 року борг з позичальника ОСОБА_1 стягнуто на користь банка, чим вимоги банка є вирішеними, а самого позичальника засуджено за подачу заяви про незаконний розшук автомобіля при його фактичному відчужені, Солом`янський районний суд міста Києва вирішив задовольнити позов добросовісного набувача обтяженого автомобіля. Рішення суду набрало законної сили та не було жодною із сторін оскаржено.

Відтак, аналізуючи зміст рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2009 року та вирок Київського районного суду міста Одеси від 12 червня 2008 року, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 без відома заставодержателя, яким є банк, у грудні 2007 року здійснив незаконне відчуження предмета застави автомобіля MITSUBISHI Galant 2.4 2007 року випуску чорного кольору, невідомій особі за 10000 грн, які кредитору не перерахував, та 3 лютого 2008 року навмисно подав заяву про розшук автомобіля.

На підставі наведеного слід з достовірністю вважати, що автомобіль, як предмет застави, у володіння банку не передавався, був відчужений без його відома та без погашення кредитної заборгованості, а усі доводи, які надані відповідачем та його представником з посиланням на судове рішення від 12 березня 2009 року у цій справі, є спотвореними з метою ухилитися від виконання кредитного зобов`язання.

Таким чином немає жодного доказу на підтвердження погашення відповідачем кредитної заборгованості, що виникла на 20 червня 2008 року та стягнута за рішенням суду.

Посилання апелянта на наявність заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2015 року, яким з нього стягнута заборгованість, яка склалася за цим же кредитом, але станом на 9 квітня 2014 року, як підставу для відмови у стягненні заборгованості за цим позовом банка, не є слушним. По-перше, позов у цій справі подано раніше (липень 2008 року), ніж у іншій справі (листопад 2014 року). По-друге, у цій справі борг розрахований станом на червень 2008 року, а у іншій справі на квітень 2014 року, тобто період виникнення та нарахування кредитній заборгованості є різними. І в-третє, якщо за заочним рішенням суду від 23 лютого 2015 року вирішено питання з включенням боргу, стягнутого рішенням суду, яке наразі переглядається апеляційною інстанцією, то це може бути підставою для перегляду заочного рішення у іншій справі за наявністю обґрунтованих до цього підстав.

Тому наведені відповідачем доводи у апеляційної скарзі не є підставою для скасування та відмови у задоволені позову банка, поданого у липні 2008 року.

У зв`язку із зміною судового рішення за наявності арифметичної помилки при розрахунку кредитної заборгованості, слід переглянути судове рішення і в частині розподілу судових витрат, оскільки відповідач по справі користується пільгою та звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях з підстав передбачених пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій. Тому рішення суду в частині судових витрат слід скасувати та ухвалити нове, яким сплачений АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1 700 грн компенсувати за рахунок держави у відповідності до частини 6 статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 вересня 2022 року в частині стягнення розміру загальної суми заборгованості змінити, задовольнивши позовні вимоги частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, яка утворилася станом на 20 червня 2008 року за кредитним договором №DN81AR03110012 від 29 серпня 2007 року, в загальному розмірі 182 645 грн 71 коп. та складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 169 882 грн 91 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 11 041 грн 76 коп. та пені в розмірі 1 721 грн 04 коп.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва в частині розподілу судових витрат скасувати, та компенсувати АТ КБ «Приватбанк» сплачений ним судовий збір в сумі 1 700 грн за розгляд справи в суді першої інстанції за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

С. Ю. Колосовський