Справа № 288/2475/22
Провадження № 2-з/288/27/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Рудника М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2022 року до Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Заява мотивована тим, що з березня місяця 2020 року заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем села Кам`янка, Попільнянського району, Житомирської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . Оскільки між заявником та батьком її сина шлюб не був зареєстрований та у зв`язку з тим, що 24.02.2022 року в країні запроваджено військовий стан то батько дитини записаний зі слів заявника за прізвищем матері ОСОБА_4 , але вказано ім`я та по батькові ОСОБА_5 .

Владнати питання з визнання батьківства та укладення шлюбу вони вирішили після закінчення війни.

22.12.2022 року сестра її чоловіка отримала сповіщення сім`ї № 36 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік заявника ОСОБА_2 близько 13 години 00 хвилин, під час виконання бойового завдання отримав поранення не сумісні з життям.

У зв`язку із смертю чоловіка заявника та батька її сина факт батьківства вона змушена встановлювати в судовому порядку шляхом проведення генетичної експертизи.

Після поховання ОСОБА_2 отримати зразки для проведення генетичної експертизи буде значно складніше.

В якості відповідача буде залучено ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 - брата загиблого ОСОБА_2 .

В поданій заяві ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом відібранням біологічних зразків ОСОБА_2 , які будуть придатними для проведення генетичної експертизи для встановлення факту батьківства. Відібрання біологічних зразків доручити лікарю судово медичному експерту Андрушівського відділення обласного бюро судово медичної експертизи Житомирської обласної ради Денисюку О.В.

Суд, дослідивши заяву та додані матеріали, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з прохальної частини даної заяви заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом відібранням біологічних зразків, які будуть придатними для проведення генетичної експертизи для встановлення факту батьківства.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа № 6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі за № 752/20385/18.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд зазначає, що забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Тому, виходячи з вищевказаного, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч.2 ст. 116 ЦПК України).

Заявлені заявником вимоги подані з метою збирання доказів для подання в майбутньому позовної заяви про встановлення факту батьківства, які регулюються параграфом 8 глави 5 ЦПК України.

Проте заявником подано заяву про забезпечення позову, які регулюються главою 10 ЦПК України.

Тобто вимоги які викладені в заяві не відповідають нормам передбаченим в главі 10 ЦПК України, щодо забезпечення позову, оскільки відносяться до забезпечення доказів.

Отже, суд, розглянувши вказану заяву, та враховуючи обставини справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 116, 149, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник