Єдиний унікальний номер судової справи: № 2-6055/11
Провадження № 22-ц/812/14/22
Провадження № 22-ц/812/27/22 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.

із секретарем судового засідання - Калашник А.О.,

за участю: представника боржника - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді - Черенкової Н.П. в приміщенні того ж суду за заявою ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із подальшою уточненою заявою, в якій просив замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (надалі ТОВ «ФК «Форінт») на його правонаступника - ОСОБА_4 по справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення кредитної заборгованості.

Заява мотивована тим, що 24 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Кристалбанк» зобов`язалось передати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну суму фінансування, а останнє зобов`язалось відступити ПАТ «Кристалбанк» права вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав, у тому числі за кредитним договором від 10 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 .

В подальшому, 25 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Форінт» зобов`язалось передати ПАТ «Кристалбанк» загальну суму фінансування, а ПАТ «Кристалбанк» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав, у тому числі за кредитним договором з ОСОБА_2

11 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_4 укладено договір відступлення прав вимоги № 30, за яким останній набув прав вимоги від ОСОБА_2 виконання грошових зобов`язань, що виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 № 014/0028/73127779 від 18 серпня 2008 року та № 014/08-112/77060 від 10 квітня 2008 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 набув прав первісного кредитора щодо стягнення з боржника за всіма кредитними договорами, в тому числі за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2012 року у справі №2-6605/11, яким достроково розірвано кредитний договір №014/08-112/77060 від 10 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за тілом кредиту в сумі 72 363,71 доларів США., заборгованість за відсотками в сумі 4 340,78 доларів США, пеню в сумі 7 099,22 доларів США, а всього 83803,77 доларів США, заявник просив суд про задоволення своєї заяви.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2018 року до участі у справі в якості сторони виконавчого провадження залучено - ТОВ «ФК «Форінт».

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 грудня 2018 року заяву задоволено. Замінено стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» на ОСОБА_4 .

Ухвала суду мотивована тим, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, невідповідність висновків суду матеріалам справи, просили ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 .

Апеляційні скарги мотивовані тим, що право грошової вимоги набуте на підставі договору факторингу в подальшому може бути відступлене лише на підставі договору факторингу. Договір відступлення прав вимог не є договором факторингу, а ОСОБА_4 не може бути фактором, тому відступлення права грошової вимоги є незаконним. Крім того, суд вийшов за межі вимог заявника, що є порушенням норм процесуального права.

У відзивах на апеляційні скарги ТОВ «ФК «Форінт» просило апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, представника боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 30 серпня 2012 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Достроково розірвано кредитний договір №014/08-112/77069 від 10 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції та ОСОБА_2 та договір поруки №014/08-112/77016/П від 10 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції та ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції заборгованість за тілом кредиту в сумі 72363,71 дол. США, заборгованість за відсотками в сумі 4340,78 дол. США, пеню в сумі 7099,22 дол. США, а всього 83 803,77 дол. США. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції судові витрати в сумі по 910,00 грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі по 759,50 грн. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 10 грудня 2012 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 30 серпня 2012 року залишено без змін.

На виконання вказаного рішення Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист від 07 лютого 2013 року.

Постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 02 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» кредитної заборгованості на загальну суму 83803,77 дол. США, а також 910,00 грн. судових витрат.

24 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Кристалбанк» зобов`язалось передати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну суму фінансування, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язалось відступити ПАТ «Кристалбанк» права вимоги до боржників (портфельне відступлення права вимоги) за кредитними договорами згідно реєстру відступлених прав, у тому числі за кредитним договором №014/08-112/77060 від 10 квітня 2008 року.

25 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Форінт» зобов`язалось передати ПАТ «Кристалбанк» загальну суму фінансування, а ПАТ «Кристалбанк» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги до боржників (портфельне відступлення права вимоги) за кредитними договорами згідно реєстру відступлених прав, у тому числі за кредитним договором №014/08-112/77060 від 10 квітня 2008 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду миколаївської області від 24 січня 2018 року, замінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт» по справі №2-6055/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2018 року залишено без змін.

11 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_4 укладено договір відступлення права вимоги № 30 за договором №014/0028/73/127779, укладеним 18 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , а також за забезпечувальним договором - договором застави транспортного засобу №014/0028/73/127779/3 від 18 серпня 2008 року.

Згідно акту приймання-передачі права вимоги до договору відступлення права вимоги №30 від 11 жовтня 2017 року первісний кредитор ТОВ «ФК «Форінт» передав, а новий кредитор ОСОБА_4 прийняв право грошової вимоги на отримання всіх грошових коштів (заборгованості) від боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №014/08-112/77060 від 10 квітня 2008 року, кредитним договором 014/0028/73/127779 від 18 серпня 2008 року, яка на дату укладення цього договору складає 389 618,50 доларів США та 61 167,61 грн.

Як вбачається із квитанції № 119FF01549 від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_4 здійснено оплату у розмірі 50 000,00 грн. за договором відступлення права вимоги № 30 від 11 жовтня 2017 року.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як на підставу задоволення своєї заяви ОСОБА_4 посилається на те, що 11 жовтня 2017 року між ним та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір відступлення прав вимоги №30, за яким він набув прав вимоги від ОСОБА_2 виконання грошових зобов`язань, що виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 № 014/0028/73127779 від 18 серпня 2008 року та № 014/08-112/77060 від 10 квітня 2008 року.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання судових рішень.

У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора поза межами виконавчого провадження відбувається у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, ОСОБА_4 набув всіх прав кредитора по відношенню до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ТОВ «ФК «Форінт» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №30 від 11 жовтня 2017 року, укладений між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_4 .

Отже, наведене свідчить про те, що на теперішній час підстава на якій ОСОБА_4 набув прав кредитора до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутня, а відтак заявник не може бути замінений у зобов`язанні за правочином (ст. 512 ЦК України), який визнано недійсним.

За таких обставин, ухвала суду на підставі п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 14 липня 2022 року.