Номер провадження: 22-ц/813/6695/22
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про виділ в натурі частини домоволодіння, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

30 жовтня 2020 року позивачі звернулись до Київського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про виділ в натурі частини домоволодіння, визнання права власності.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2022 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про виділ в натурі частини домоволодіння, визнання права власності закрито.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та суд дійшов помилкових висновків про закриття провадження.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 05 жовтня 2022 року, сторони у справі були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 17 жовтня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2008 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (далі КП «ОМБТІ та РОН», ОМБТІ), Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсним рішення Одеської міської ради та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, зобов`язання КП «ОМБТІ та РОН» скасувати реєстрацію та здійснити реєстрацію, визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсною угоди про землекористування, визначення порядку землекористування та виділення в натурі частини житлового будинку.

Свої вимоги позивач ОСОБА_6 мотивувала тим, що вона є співвласником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2006 року. ЇЇ право власності на 1/6 частини вказаного будинку виникло з часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Належним їй майном, а саме житловою кімнатою літ. «3-3» площею 15,4 кв.м вона користується постійно з дня народження і до цього часу, житловою кімнатою літера «3-2» площею 9,1 кв.м, кухнею літ. «3-1» площею 9,9 кв.м, верандою літ. «VI» площею 6,6 кв.м (згідно з технічним паспортом від 25 травня 2006 року) з часу створення цього майна і до цього часу. Житлова кімната літ. «3-2», кухня літ. «3-1», веранда літ. «VI» безпосередньо межують з житловою кімнатою літера «3-3» площею 15,4 кв.м і пов`язані з цією кімнатою спільними проходами таким чином, що доступ до зазначеної житлової кімнати без використання цих приміщень є неможливим. Житлова кімната літ. «3-2», кухня літ. «3-1», веранда літ. «VI» належать їй, збудовані за її власні кошти особисто та залученими силами. Співвласниками будинку АДРЕСА_1 є вона, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 Київська районна адміністрація міста Одеси розпорядженням від 01 листопада 2001 року № 2057 прийняла в експлуатацію на ім`я одного із співвласників будинку ОСОБА_4 самовільно зведені приміщення а саме: прибудову літ. «а4» загальною площею 14,4 кв.м (так зазначено в розпорядженні), житлову кімнату літ. «3-2» загальною площею 9,1 кв.м, кухню літ. «3-1» загальною площею 9,9 кв.м, гараж літ. «В», сарай «Г», з яких прибудову літ. «а4» загальною площею 14,4 кв.м. (відповідно до технічного паспорта від 25 травня 2006 року це веранда літ. «VI» площею 6,6 кв.м), житлову кімнату літ. «3-2» загальною площею 9,1 кв.м, кухню літ. «3-1» загальною площею 9,9 кв.м збудувала вона. Тому зазначеним розпорядженням істотно порушені її права. Їй стало відомо, що ОСОБА_4 на підставі вказаного розпорядження отримала свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на домоволодіння, видане 14 лютого 2002 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міськради. На виконання вимог закону вона звернулася в ОМБТІ із заявою про реєстрацію права власності на 1/6 частини вищезазначеного будинку на підставі згаданого рішення апеляційного суду, але рішенням відповідача (ОМБТІ) від 21 березня 2007 року в реєстрації права власності на 1/6 частини будівлі їй відмовлено, оскільки існує суперечність між заявленими та вже зареєстрованими правами на об`єкт нерухомості. Вказані обставини порушують її право на реєстрацію права власності на 1/6 частини спірного будинку та перешкоджають у визнанні права власності на збудовані нею приміщення. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 03 квітня 2002 року укладено договір дарування 3/4 частини спірного житлового будинку, а 04 листопада 2002 року угоду про порядок користування земельною ділянкою. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одержали державні акти на право приватної власності на всю земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, що порушує її право землекористування. Земельна ділянка, надана для будівництва, має площу 1 363 кв.м, порядок користування нею, який десятиліттями склався між співвласниками, відповідачі не визнають, чинять перешкоди в користуванні, в тому числі частиною ділянки, що безпосередньо прилягає до належної їй будівлі.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_6 остаточно просила:

- визнати розпорядження Київської районної адміністрації міста Одеси від 01 листопада 2001 року № 2057 в частині суб`єкта права власності відносно прийняття в експлуатацію об`єктів добудов: житлової кімнати літ. «3-2» площею 9,1 кв.м, кухні літ. «3-1» площею 9,9 кв.м та прибудови літ. «а4» загальною площею 14.4 кв.м на ім`я ОСОБА_4 частково недійсним;

- визнати свідоцтво про право власності від 14 лютого 2002 року № 017309, видане ОСОБА_4 Управлінням житлового комунального господарства виконкому Одеської міськради, недійсним у частині права на 1/6 частку будинку 5в (житлової кімнати літ. «3-3» площею 15,4 кв.м) по АДРЕСА_1 , а також житлової кімнати літ. «3-2» площею 9,1 кв.м, кухні літ. «3-1» площею 9,9 кв.м та прибудови літ. «а4» загальною площею 14,4 кв.м (за технічним паспортом від 25 травня 2006 року це веранда під літ. «VI» площею 6.6 кв.м) та зобов`язати КП «ОБТІ та РОН» внести відповідні зміни до запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно;

- визнати за нею право власності на самовільно збудовані та прийняті в експлуатацію об`єкти добудов: житлову кімнату літ. «3-2» площею 9,1 кв.м, кухню літ. «3-1» площею 9.9 кв.м та прибудови літ. «а4» загальною площею 14,4 кв.м, горище та покрівлю, що знаходяться безпосередньо над зазначеними приміщеннями будинку та над житловою кімнатою літ. «3-3» площею 15,4 кв.м у зазначеному будинку, а також на частину огорожі № 1-3 з боку тупикового проїзду від точки «7» до точки «2» та від точки «7» до точки «8»;

- зобов`язати Територіальний орган державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області скасувати реєстрацію прав власності на житлову кімнату літ. «3-3» площею 15,4 кв.м, житлову кімнату літ. «3-2» площею 9,1 кв.м, кухню літ. «3-1» площею 9,9 кв.м, прибудову літ. «а4» площею 14,4 кв.м, які розташовані в домоволодінні по АДРЕСА_1 , на ім 'я ОСОБА_4 та зареєструвати зазначене нерухоме майно її на ім`я;

- визнати недійсним договір дарування частини зазначеного житлового будинку від 03 квітня 2002 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 30 жовтня 2003 року площею 0,0530 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 на підставі рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2002 року № 837-ХХІV;

- скасувати запис у Реєстрі прав власності на земельну ділянку площею 0,0530 га, здійснений на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 14 липня 2004 року;

- скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 14 липня 2004 року площею 0,0831 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 на підставі рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2002 року № 837-ХХІV;

- скасувати запис у Реєстрі прав власності на земельну ділянку площею 0,0831 га, здійснений на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 14 липня 2004 року;

- визнати недійсним рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2002 року № 837-ХХІV у частині надання дозволу на передачу в приватну власність шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки, зазначеної у державному акті на право власності на земельну ділянку, який виданий на ім`я ОСОБА_5 , та у державному акті на право власності на земельну ділянку, який виданий на ім`я ОСОБА_4 ;

- визнати недійсною угоду про порядок користування земельною ділянкою від 04 листопада 2002 року, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 пропорційно розміру частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову (на час виникнення останньої) та згідно з варіантом, запропонованим судовими експертами у висновку від 01 липня 2001 року № 087/2011;

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на її користь компенсацію вартості надлишку площі земельної ділянки, яка за висновками експертів має бути надана у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в сумі 134 228 грн;

- виділити їй в натурі житлову кімнату літ. «3-3» площею 15,4 кв.м, припинивши право спільної часткової власності на вказаний будинок;

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на її користь компенсацію вартості площі в житловому будинку, недостатньої у відношенні до ідеальної долі, що належить їй як співвласнику (1/6), яка за висновками експертів має бути надана у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в сумі 11 660 грн.

У грудні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 і просив знести приміщення літ. «3-1» кухня площею 9,9 кв.м; літ. «3-2» житлова кімната площею 9,1 кв.м; літ. «3-4» веранда площею 6,6 кв.м, які знаходяться у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вказані прибудови негативно впливають на несучі конструкції всього будинку.

У квітні 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 , який уточнили в ході розгляду справи і остаточно просили:

- визначити порядок користування для ОСОБА_6 домоволодінням літ «а4», розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з її ідеальною часткою в розмірі 1/6 з урахуванням прибудов, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня 2014 року № 013/2014;

- визначити порядок користування для ОСОБА_6 земельною ділянкою, розташованою за вказаною адресою відповідно до того ж висновку будівельно-технічної експертизи;

- стягнути з ОСОБА_6 судовий збір та витрати на проведення судових експертиз.

Свої вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мотивували тим, що вони визнають власність ОСОБА_6 на 1/6 частини вказаного будинку, однак заперечують обставини виникнення у неї права власності на приміщення: літ. «3-1» кухня площею 9,9 кв.м; літ. «3-2» житлова кімната площею 9,1 кв.м; літ. «3-4» веранда площею 6,6 кв.м. Необхідно визначити порядок користування частиною будинку та земельною ділянкою виключно пропорційно частці ОСОБА_6 у праві власності, а саме у розмірі 1/6 частини. Вони як співвласники заперечують проти збільшення частки ОСОБА_6 у спільному майні за рахунок визнання за нею права власності на спірні приміщення.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено. Скасовано частково, у розмірі 1/6 частини, свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_6 14 лютого 2002 року. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на приміщення, які складаються з: 3-1 кухня 9,9 кв.м, 3-2 житлова кімната 9,1 кв.м («а-1»), 3-4 веранда 6,6 кв.м («а-4») у розмірі 1/6 частини, що складає 4,27 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано в частині запис у Реєстрі права власності на земельну ділянку від 14 липня 2004 року, здійснений на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 17 березня 2004 року площею 0,0831 га та державний акт на право власності на земельну ділянку від 14 липня 2004 року площею 0,0831 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який виданий на ім`я ОСОБА_4 на підставі рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2002 року, в розмірі 112,71 кв.м, в межах: від границі огороджувального забору, розташованого з боку тупикового проїзду (від точки 2) по прямій лінії на відстані 6,13 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 5); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,29 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 6); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 10,36 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем до перетинання з кордоном огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 7); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,40 м по межі огороджувального забору із суміжним землекористувачем (до точки 8); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,80 м (до точки 9 ); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,46 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А», розташованої між приміщеннями 1-6 житлова і 3-2 житлова, 3-1 кухня (до точки 10); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,37 м внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» , розташованої між приміщеннями 3-3 житлова та 3-1 кухня до перетину із зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А» і далі в тому ж напрямку по прямій лінії (до точки 11); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,9 м до перетину з кордоном огороджувального забору, розташованого з боку тупикового проїзду до початкової точки відліку (до точки 2), відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня 2014 року №013/2014. Визнано недійсним в частині рішення Одеської міської ради від 17 березня 2002 року про надання дозволу на передачу в приватну власність шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки, зазначеної у державному акті на право власності на землю на ім`я ОСОБА_4 , в межах: від границі огороджувального забору, розташованого з боку тупикового проїзду (від точки 2) по прямій лінії на відстані 6,13 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 5); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,29 м по межі огороджувального забору із суміжним землекористувачем (до точки 6); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 10,36 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем до перетину з кордоном огороджувального забору із суміжним землекористувачем (до точки 7); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,40 м по межі огороджувального забору із суміжним землекористувачем (до точки 8); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,80 м (до точки 9 ); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,46 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А», розташованої між приміщеннями 1-6 житлова і 3-2 житлова, 3-1 кухня (до точки 10); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,37 м внутрішній стіні житлового будинку літ. «А», розташованої між приміщеннями 3-3 житлова та 3-1 кухня до перетину із зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А» і далі в тому ж напрямку по прямій лінії (до точки 11); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,9 м до перетину з кордоном огороджувального забору, розташованого з боку тупикового проїзду до початкової точки відліку (до точки 2), відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня 2014 року. Встановлено порядок користування для ОСОБА_6 частиною домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 3-1 кухня площею 9,9 кв.м; 3-2 житлова кімната площею 9,1 кв.м («а-1»); 3-4 веранда площею 6,6 кв.м («а-4»). Встановлено порядок користування для ОСОБА_6 частиною земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: від границі огороджувального забору, розташованого з боку тупикового проїзду (від точки 2) по прямій лінії на відстані 6,13 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 5); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,29 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 6); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 10,36 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем до перетину з кордоном огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 7); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,40 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 8); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,80 м (до точки 9 ); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,46 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А», розташованої між приміщеннями 1-6 житлова і 3-2 житлова, 3-1 кухня (до точки 10); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,37 м внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» , розташованої між приміщеннями 3-3 житлова та 3-1 кухня до перетину із зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А» і далі в тому ж напрямку по прямій лінії (до точки 11); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,9 м до перетину з кордоном огороджувального забору, розташованого з боку тупикового проїзду до початкової точки відліку (до точки 2), відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня 2014 року. Визнано недійсною угоду про порядок користування земельною ділянкою від 04 листопада 2002 року, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , стосовно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суму компенсації вартості надлишкової площі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в у розмірі 134 228 грн. У решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. У зустрічному позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про знесення самовільно збудованих приміщень відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6 до департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «ОМБТІ та РОН», Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на домоволодіння, визнання недійсним рішення Одеської міської ради та скасування державних актів на земельну ділянку, зобов`язання КП «ОМБТІ та РОН» скасувати реєстрацію та здійснити реєстрацію, визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсної угоди про землекористування, визначення землекористування та виділення в натурі частини житлового будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, виконавчий комітет Одеської міської ради, департамент міського господарства Одеської міської ради про визнання недійсним розпорядження та зобов`язання знести збудовані приміщення в частинах відмови у виділенні ОСОБА_6 ідеальної частки з домоволодіння, стягнення суми компенсації вартості надлишкової площі земельної ділянки скасовано.

Ухвалено в цих частинах нове рішення.

Виділено в натурі ОСОБА_8 частку майна відповідно до її ідеальної частини в розмірі 1/6 частини від кімнат: 3-1 кухня площею 9,9 кв.м; 3-2 житлова кімната площею 9,1 кв.м; 3-4 веранда площею 6,6 кв.м, що складає 4,27 кв.м домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 розмір грошової компенсації, яка належить ОСОБА_6 , за різницю у площі земельної ділянки в сумі 221 643 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6 до департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «ОМБТІ та РОН», Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на домоволодіння, визнання недійсним рішення Одеської міської ради та скасування державних актів на земельну ділянку, зобов`язання КП «ОМБТІ та РОН» скасувати реєстрацію та здійснити реєстрацію, визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсної угоди про землекористування, визначення землекористування та виділення в натурі частини житлового будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_6 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, виконавчий комітет Одеської міської ради, департамент міського господарства Одеської міської ради про визнання недійсним розпорядження та зобов`язання знести збудовані приміщення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року прийнято уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивачі просять: виділити в натурі громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які є правонаступниками власника ( ОСОБА_6 ) 1/6 частки будинку АДРЕСА_1 , житлову кімнату «3-3», площею 15.4 кв.м. в Літері «А», горищне приміщення та покрівлю, що знаходиться безпосередньо над зазначеною житловою кімнатою „3-3 в Літері «А» будинку АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності. Право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 - припинити.

Стаття 255 ЦПК України передбачає підстави закриття провадження у справі.

Згідно із зазначеною статтею суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, підставою для закриття провадження справи, зокрема є набрання законної сили рішення суду ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з уточненням позовних вимог у суду дійсно наявні підстави для закриття провадження у справі оскільки дана вимога вже була розглянута судами у справі № 1512/11500/2012.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання про закриття провадження вирішено по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк