ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/1787/19 Номер провадження 22-ц/814/3092/22Головуючий у 1-й інстанції Жорняк О.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2021 (час ухвалення судового рішення з 11:14:32 год по 11:50:44 год.; дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом Полтавської обласної прокуратури до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019р. Полтавська обласна прокуратура звернулася до суду з вказаним позовом, просила визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію прокуратури Полтавської області інформацію, поширену у зверненні громадянина ОСОБА_1 , щодо неналежного розслідування кримінальних проваджень № 0000390, 0000676, 0000612 і № 0000800 посадовими особами прокуратури Полтавської області та зобов`язати громадянина ОСОБА_1 не пізніше трьох календарних днів від дня набрання рішенням у даній справі законної сили здійснити спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена.

«СПРОСТУВАННЯ. Верховна Рада України, Народному депутату України: (далі відповідно до звернення ОСОБА_1 - перелік 424 прізвищ, імен та по-батькові Народних депутатів України), Верховна Рада України, Генеральна прокуратура України, прокуратура Харківської області, прокуратура Полтавської області, Дергачівська місцева прокуратура Харківської області, Національна поліція України, Служба безпеки України, Управління служби безпеки України в Полтавській області, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Генеральна інспекція Генеральної прокуратури України, Народному депутату України Левченко Ю.В., Народному депутату України Шурмі І.М., Народному депутату України Ярошу Д.А.»

Автор звернення ОСОБА_1 спростовує недостовірну інформацію, поширену у зверненні (скарга «На хабарницьку діяльність прокурора Полтавської області») щодо неналежного розслідування кримінальних проваджень № 0000390, № 0000676,

№ 0000612, № 0000800 посадовими особами прокуратури Полтавської області та визнає неправомірність поширення такої інформації».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Полтавської області понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1 921 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що 27.02.2019р. з Генеральної прокуратури України на адресу Полтавської обласної прокуратури для організації розгляду надійшло звернення ОСОБА_1 щодо неналежного розслідування кримінальних проваджень за №0000390, 0000676, 0000612 та № 0000800 посадовими особами Полтавської обласної прокуратури. У подальшому аналогічні звернення надійшли також з Апарату Верховної Ради України - 01.03.2019р., Дергачівської місцевої прокуратури - 04.03.2019р., Служби безпеки України - 06.03.2019р., від Народного депутата України ОСОБА_2 - 10.04.2019р., Народного депутата України ОСОБА_3 - 12.04.2019р., Народного депутата України ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зверненнях ОСОБА_1 поширив недостовірну інформацію про те, що посадовими особами Полтавської обласної прокуратури вчиняються кримінальні правопорушення, які виражаються в отриманні хабарів, злочинній бездіяльності, змові щодо неналежного розслідування кримінальних проваджень.

Поширення значеної недостовірної інформації порушує особисті немайнові права Полтавської обласної прокуратури, як юридичної особи, а саме підриває авторитет та ділову репутацію прокуратури як органу, покликаного в порядку, передбаченому Законом України «Про прокуратуру», здійснювати встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У зверненні ОСОБА_1 йдеться про те, що посадові особи Полтавської обласної прокуратури є зацікавленими в неналежному розслідуванні кримінальних проваджень № 0000390, № 0000676, № 0000612, № 0000800 та сприяють тяганині, у їх розслідуванні та за це отримують матеріальний зиск (хабар). Всі ці висловлювання автора викладені в брутальній та принизливій формі, не мають належного фактичного підґрунтя та при цьому є образливими і шокуючими. За заявою ОСОБА_1 здійснюється процесуальне керівництво Полтавською обласною прокуратурою у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000612, до якого приєднано кримінальне провадження № 0000800 про спричинення тілесних ушкоджень в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , чотирма невстановленими особами, а також щодо заволодіння під час зазначених подій 2 000 доларами США прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області Гасановим І.Д., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.365 КК України. Слідство у зазначеному провадженні проводиться слідчими слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області. При цьому, у кримінальних провадженнях № 0000714, № 0000390 та № 0000676 ОСОБА_1 не є стороною, а відтак не може володіти достовірною інформацією щодо стану досудового розслідування у зазначених кримінальних провадженнях.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2021 року відмовлено за недоведеністю в задоволенні позовних вимог Полтавської обласної прокуратури.

В апеляційній скарзі Полтавська обласна прокуратура, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд помилково прийшов до висновку, що викладені у скаргах висловлювання і повідомлення про факти є оціночним судженням, які відповідно до ст.277 ЦК України не можуть бути предметом судового захисту, оскільки відповідач у зверненнях використовує вислови, до прикладу: «скарга на хабарницьку діяльність прокурора Полтавської області Чібісова Дмитра Олеговича», «справу було продано прокуратурою Полтавської області, «новий прокурор Полтавської області Чібісов Дмитро Олегович… з приводу продажу прокурорами свою бездіяльність, бо також заінтересований у прийнятті корупційного рішення», «…вказані кримінальні провадження, де злочини скоєно за безпосередньої участі співробітників прокуратури, не розслідуються навмисно», «… досудове розслідування у даних кримінальних провадженнях здійснюється з порушенням ст.ст. 5,9,28,38,39,40,55,56 КПК України», «звільнити з займаної посади прокурора Полтавської області ОСОБА_5 за хабарницьке укриття злочинів та потурання його колезі з Харківської області ОСОБА_6 ».

На думку скаржника, зазначені вислови відповідача не підпадають під ознаки оціночних суджень, оскільки не є ані гіперболами, алегоріями, сатирою, ані критикою чи оцінкою дій, що не містить фактичних даних. Навпаки автор оперує юридичною термінологією, на кшталт «хабарницька діяльність, бездіяльність, злочини скоєно за участі співробітників прокуратури» досудове розслідування проводиться з порушенням вимог законодавства» та таке інше, до того ж такі висловлювання стосуються конкретних людей з зазначенням іх прізвища, ім`я, по батькові та по конкретним кримінальним провадженням, та чітко викладає окремі факти. При цьому достовірність зазначених фактів відповідачем не доведена.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 22.02.2022 року закінчено підготовчі дії у справі, справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 01.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні СВ УСБУ в Полтавській області перебувають об`єднані матеріали кримінальних проваджень № 0000612 та №0000800 за фактом вчинення розбійного нападу, вчиненого в офісному приміщенні за адресою: площа Перемоги 14, м.Дергачі Харківської області, чотирма невстановленими особами, а також щодо заволодіння під час зазначених подій 2 000 доларами США прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області Гасановим І.Д., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.365 КК України. Слідство у зазначеному провадженні проводиться слідчими слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області.

18.02.2019 року ОСОБА_1 направив скаргу: народним депутатам України, Дергачівській місцевій прокуратурі, Національній поліції України, СБУ, УСБУ України Полтавської області, Уповноваженому ВРУ з прав людини, Генеральній інспекції Генеральної прокуратури України (т.1 а.с.8-24).

«СКАРГА НА ХАБАРНИЦЬКУ ДІЯЛЬНІСТЬ ПРОКУРОРА ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ЧІБІСОВА ДМИТРА ОЛЕГОВИЧА

В провадженні СУ ГУ НП України в Полтавській області ( за дорученням ГПУ) перебувало кримінальне провадження № 0000714 від 16.05.2017 та № 0000390 від 16.07.2018 за фактом вбивства ОСОБА_7 у селищі Вільшани Харківської області.

Вбивство було скоєно ОСОБА_8 за участю приблизно 40 осіб вдягнених у камуфляж та маски, озброєних вогнепальною зброєю та дубинками.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на даний час перебувають на свободі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вказаним особам не обрано, оскільки справу було продано прокуратурою Полтавської області.

Чому продано ? Тому що ОСОБА_11 є депутатом Харківської обласної ради та його син є Головою Вільшанської селищної ради. Тобто не прості смертні, які за крадіжку палки ковбаси сідають у СІЗО.

На даний час вказане кримінальне провадження розглядається Харківським районним судом, у який Литвинови не з`являються у засідання.

Кримінальне провадження № 0000390 від 16.07.2018 відносно ОСОБА_12 закрито.

Перший раз, постанова прокурора вже скасована судом, друга постанова наразі оскаржується у суді.

Виникає одне питання, як дорого прокурор Полтавської області продав цю справу ?

Новий прокурор Полтавської області Чібісов Дмитро Олегович клав на всі звернення з приводу продажу прокурорами цієї справи свою велику бездіяльність, бо також заінтересований у прийнятті корупційного рішення.

Тут здивовує той факт, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 інкриміновано участь у масових заворушеннях, в тому числі у яких приймав участь пан ОСОБА_12 проте все ж таки відносно ОСОБА_12 кримінальне провадження закривається.

ОСОБА_15 , скажіть, скільки коштує життя людини ?

Ще 40 осіб які приймали участь у масових заворушеннях під час вбивства взагалі не встановлені, оскільки ані поліція ані прокурори не заінтересовані у законному розслідуванні даної справи.

Знаєте чому ? Тому що під час перебування ОСОБА_11 у приміщенні Дергачівського ВП, одразу після вбивства, співробітники поліції та Дергачівський місцевий прокурор Пісоцький В.О. вивели депутата з райвідділу та допомогли втекти, щоб змити сліди пострілу та знищити одежу.

За даним фактом є кримінальне провадження № 000524, яке нібито розслідується прокуратурою Харківської області.

Чому нібито ? Тому що прокурор Пісоцький та його батько - відомий Харківський хірург, є особистими друзями прокурора Харківської області ОСОБА_6 який навіть не звернув ніякої прокурорської уваги на знищення доказів та безліч фактів корупції у Дергачівській місцевій прокуратурі.

Мотивами вбивства вбивства ОСОБА_16 були расові мотиви, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000676 за фактом порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної належності або ставлення до релігії за ч. 1 ст. 161 КК України Генеральною прокуратурою України доручено СУ ГУНП в Полтавській області.

Прокуратура Полтавської області, не дивлячись на постанову Генеральної прокуратури, прокурори Полтавської області надіслали цю справу до Дергачівського району назад.

В зв`язку з наданням правової допомоги ромам та доказуванню факту знищення доказів на ОСОБА_1 , 24.05.2018 було здійснено розбійний напад.

За даним фактом є кримінальне провадження № 0000612 та № 0000800.

Замовник нападу - прокурор Харківської області Данильченко Ю.Б., якому не сподобались розвішані по місту Харкову плакати з його фото з запитанням, у скільки він оцінив життя ОСОБА_7 та знищення доказів.

Організатор нападу - керівник Дергачівської місцевої прокуратури Пісоцький В.О., Харківської області Гасанов І.Д. огли, прокурор Середа С.С. та оплачені найманці, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та ще двома бандитами.

ОСОБА_18 - засновник фірми ТОВ «Емтранс», що обслуговує паркову біля Південного вокзалу та має спільний бізнес з Литвиновими.

У справі не проведено жодної слідчої дії, навіть за заявленими мною та задоволеними клопотаннями.

Взагалі у справі не проводиться нічерта. Чому ? Та тому що замовник, ОСОБА_19 , по братськи мабуть попросив ОСОБА_20 .

У всіх провадженнях Жодна особа не затримана, жодна особа не повідомлена про підозру. Навіть НСРД не проводяться. Не робиться жодним чином нічого.

Апофіозом цього ідіотизму також є те, що постановою заступника Генерального прокурора України, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні доручено саме прокуратура Полтавської області, яка самостійного, в порушення постанови заступника ГПУ, доручила здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування.

На підставі усього вищевикладеного вважаємо, що вказані кримінальні провадження, де злочини скоєно за безпосередньої участі співробітників прокуратури, не розслідуються навмисно.

Одночасно дивує факт діяльності цієї мерзоти пана Уварова, який жодної своєї функції, фактично не виконав. Жодне кримінальне провадження, за фактами хабарів у Харківській області у Дергачівській місцевій прокуратурі не ; направлено до суду, жодне з вище перелічених проваджені, не розслідується цією бездарністю, що свідчить лише про заробляє хабарницьких бонусів цією істотою.

Таким чином, досудове розслідування у даних кримінальних провадженнях здійснюється з порушенням ст. ст. 5, 9, 28, 38, 39, 40, 55, 56 КГЖ України.

Виникає питання, чи задорого ?

Відповідно до ст. 55, 56 КПК України, -

ВИМАГАЮ:

В межах компетенції, ініціювати перед Генеральною прокуратурою України питання вивчення стану досудового розслідування та стану процесуального керівництва у даних кримінальних провадженнях та притягти до дисциплінарної відповідальності дармоїдів які прожирають бюджетні кошти та живуть за рахунок прийняття хабарницьких рішень.

Ініціювати питання зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 та ОСОБА_10 оскільки вони не з`являються до суду та організували розбійний напад на Муха .А.І

Звільнити з займаної посади прокурора Полтавської області ОСОБА_5 за хабарницьке укриття злочинів та потурання його колезі з Харківської області ОСОБА_6 .

Звільнити з займаної посади прокурора Харківської області ОСОБА_6 який укриває знищення доказів вбивства своїм другом ОСОБА_21 та замовив розбійний напад на адвоката Муха А.І.

Об`єднати всі вищевикладені кримінальне провадження в одне та вирішити питання про зміну органу досудового розслідування.

Повідомити, чому всі кримінальні провадження щодо корупції та вчинених злочинів вчинених співробітниками Дергачівської місцевої прокуратури не розслідуються Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури.

Повідомити, чому кримінальне провадження, за фактом вимагання ОСОБА_22 у ОСОБА_1 неправомірної вигоди не розслідується належним чином ?

Повідомити, чому у кримінальному провадженні № 0000676 не проведено жодної слідчої дії ?

В межах компетенції, ініціювати перед Генеральною прокуратурою України питання, чому, у даному кримінальному провадженні здійснюється порушення ст. ст. 5, 9, 28, 38, 39, 40, 55, 56 КПК України.»

20.02.2019р. Дергачівська місцева прокуратура Харківської області направила скаргу ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області для організації її розгляду в межах компетенції (т.1 а.с.44).

22.02.2019р. Генеральна прокуратура України направила скаргу ОСОБА_1 до Територіального управління ДБР для розгляду щодо можливого вчинення кримінального правопорушення посадовими особами прокуратури Харківської та Полтавської областей, належного розслідування кримінальних проваджень та з інших питань (т.1 а.с.6).

27.02.2019р. Генеральна прокуратура України направила скаргу ОСОБА_1 , яка надійшла до них з Верховної Ради України, до Прокуратури Харківської області та Прокуратури Полтавської області (т.1 а.с.25-26).

04.03.2019р. Генеральна прокуратура України направила скаргу ОСОБА_1 , яка надійшла на їх адресу, до Прокуратури Полтавської області, для розгляду та надання відповідей (т.1 а.с.25-26).

04.03.2019р. Генеральна прокуратура України направила скаргу ОСОБА_1 , направлену народному депутату України ОСОБА_4 , до Прокуратури Полтавської області для розгляду та надання відповідей (т.1 а.с.88,89).

11.03.2019р. Народний депутат України ОСОБА_23 направив депутатське звернення Генеральному прокурору України Луценку Ю.В. та начальнику ГУНП України в Харківській області Беху О.В. разом зі скаргою ОСОБА_1 від 18.02.2019 року за належністю для проведення перевірки. Прохав повідомити результати перевірки (т.1 а.с.82-83).

13.03.2019р. Генеральна прокуратура України направила скаргу ОСОБА_1 , направлену представнику Уповноваженого ВРУ з прав людини, до Прокуратури Харківської області та Прокуратури Полтавської області для розгляду та надання відповідей (т.1 а.с.100-101).

29.03.2019р. Генеральна прокуратура України направила скаргу ОСОБА_1 , направлену народному депутату України Левченку Ю.В., до Прокуратури Полтавської області для розгляду та надання відповідей (т.1 а.с.94-99).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач реалізував своє право на звернення зі скаргами до органів державної влади, інформація, викладена у його скаргах, є оціночними судженнями.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Тобто, юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Стаття 10 Європейської Конвенції з прав людини захищає право кожного на свободу вираження поглядів, що включає можливість розголошувати інформацію, яка становить суспільний інтерес. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес (див. рішення у справі "Сюрек проти Туреччини" (N 1) [ВП], заява N 26682/95, п. 61, ECHR 1999-IV).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" (1986 р.) зазначається, що суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції.(див. рішення у справі "Лінґенс проти Австрії" (Lingens v. Austria) від 8 липня 1986, серія A, N 103, п. 46) (див. рішення у справі "Перна проти Італії" [ВП], заява N 48898/99, п. 40, від 25 липня 2001 року).

За роз`ясненнями, що містяться в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі ст.30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

У справах такої категорії позивач повинен довести факт поширення відповідачем тверджень про факти, які у дійсності не існують та/або не існували, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Разом з тим, згідно ст.1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Аналогічні висновки викладені й у Рішенні Конституційного Суду України № 8-рп/2003 від 10 квітня 2003 року (справа про поширення відомостей).

Таким чином, саме по собі викладення в заявах або скаргах до державних органів відомостей особою, на думку якої інші особи своїми діями чи поведінкою порушили її право, не може вважатись поширенням відомостей, які принижують ділову репутацію, навіть, якщо в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження.

Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 21 березня 2019 року (справа №727/5418/17).

У справі, що переглядається, встановлено, що відповідач звернувся до Верховної ради, Народних депутатів України, Генеральної прокуратури України, Уповноваженого Верховної ради України з прав людини із скаргами, у яких у різкій формі висловив своє бачення перебігу розслідування кримінальних проваджень, дав свою критичну (негативну) оцінку діями (бездіяльності) службовим особам Полтавської обласної прокуратури, заявив вимоги, виконання яких, на його думку, має виправити ситуацію.

Отже, надіслання відповідачем скарг з урахуванням їхнього змісту і адресатів слід розцінювати як реалізацію ними свого права, передбаченого ст.40 Конституції України і ст.1 ЗУ «Про звернення громадян».

Аналіз змісту скарг з урахуванням статуса прокуратури у правовій системі Держави, підвищений суспільний інтерес до діяльності органів прокуратури, не дає підстав для висновку, що скарги містять вочевидь принизливі або наклепницькі висловлювання відносно службових осіб Полтавської обласної прокуратури.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини цієї справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 України, апеляційній суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2022 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов