Ухвала

08 липня 2022 року

місто Київ

справа № 710/156/18

провадження № 61-4786ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у лютому 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з нього заборгованість у розмірі 39 010, 87 грн.

ОСОБА_1 у березні 2018 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у якому просив визнати недійсним договір кредитування від 05 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 10 834, 33 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 04 грудня 2019 року Шполянський районний суд Черкаської області позов задовольнив частково.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2008 року у сумі 10 834, 33 грн.

В іншій частині вимог первісного позову та у задоволенні зустрічного позову відмовив.

Здійснив розподіл судових витрат.

Ухвалою від 11 лютого 2020 року Черкаський апеляційний суд визнав апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернув заявнику.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 25 травня 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

До касаційної скарги заявник подав клопотання про поновлення строку звернення до Верховного Суду, навів відомості про те, що рішення суду апеляційної інстанції від 11 лютого 2020 року за його касаційною скаргою вже переглядалося Верховним Судом.

Заявник зазначає, що ухвалою від 22 липня 2020 року Верховний Суд повернув його касаційну скаргу з роз`ясненням можливості повторного звернення. Проте, з вини працівників Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта») він отримав копію цієї ухвали лише 27 травня 2021 року.

ОСОБА_1 визнає, що не розумів можливості повторного направлення касаційної скарги після усунення її недоліків, у зв`язку з чим він звертався до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та голови Верховного Суду з метою оскарження ухвали Верховного Суду від 22 липня 2020 року. В результаті таких звернень йому надали роз`яснення, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до Верховного Суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали причиною для її повернення.

Також заявник зазначив, що він був позбавлений можливості своєчасно звернутися з касаційною скаргою через впровадження карантинних обмежень, пов`язаних із збільшенням рівня захворюваності на коронавірусну хворобу (COVID-19), згодом відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою від 14 червня 2022 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав заявнику строк для виконання її вимог з метою обов`язкового наведення тих виключних обставин, що були причиною пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, що передбачені пунктами 1 та 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, надати відповідні письмові докази на підтвердження існування таких виняткових обставин.

Від ОСОБА_1 у липні 2022 року надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2022 року.

Обґрунтовуючи пропуск строку на звернення із касаційною скаргою, зокрема на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, заявник підтримує наведені ним доводи у поданому разом з касаційною скаргою клопотанні та додатково зазначає, що попередні касаційні скарги, подані ним до Верховного Суду, було безпідставно повернуто, що призвело до пропуску строку на касаційне оскарження.

На переконання заявника, зазначені доводи підтверджують існування виключних обставин, що були причиною пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Верховний Суд вивчив подану заяву, касаційну скаргу та додані документи, за результатом чого зробив висновок, що зазначені обставини, які, на думку ОСОБА_1 , зумовили пропуск строку на подання касаційної скарги на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 липня 2010 року,не можуть бути враховані судом касаційної інстанції під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У §§ 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, § 41, від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Порядок і строки подання касаційної скарги визначено положеннями частин першої-третьою статті 390 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання касаційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути поновлений виключно за наявності однієї з двох умов, а саме: 1) якщо заявник не був повідомлений про розгляд справи або не залучений до участі у ній, за умови, що суд ухвалив рішення про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) строк на касаційне оскарження пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Враховуючи, що ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 липня 2020 року, касаційна скарга, яка надійшла до Верховного Суду у червні 2022 року, подана із пропуском процесуального строку за спливом більше ніж одного року з часу ухвалення та отримання ОСОБА_1 копії рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду його апеляційної скарги.

У наведеній правовій ситуації з метою вирішення процесуального питання допуску до касаційного оскарження судових рішень суд касаційної інстанції враховує, оцінює та перевіряє наведені заявником виняткові обставини, які зумовили надзвичайно тривалий пропуск строку звернення із касаційною скаргою, тобто ті обставини, які визначені виключно у частині третій статті 394 ЦПК України.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, ОСОБА_1 повторно обґрунтовує вже раніше наведені доводи щодо причин пропуску строку на звернення до Верховного Суду та стверджує, що строк пропущений ним через несвоєчасне направлення йому копії ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги від 22 липня 2020 року з вини АТ «Укрпошта».

Верховний Суд врахував визнані заявником відомості, що, отримавши копію ухвали Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, ОСОБА_1 скористався своїм правом на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, звернувшись першого разу із касаційною скаргою у березні 2020 року, яку йому повернуто ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року, проте, у подальшому, у межах визначених процесуальних строків заявник не звертався із касаційною скаргою, повторно звернувся з такою скаргою лише у травні 2022 року.

Доводи касаційної скарги про те, що 27 травня 2021 року заявник дізнався про ухвалу Верховного Суду від 22 липня 2020 року, якою повернуто його касаційну скаргу, Верховний Суд не бере до уваги, оскільки наведене суперечить загальним засадам добросовісності процесуальної поведінки учасника справи, який у межах розумних строків має здійснювати заходи щодо отримання інформації про стан його справи. Тим більше, отримавши цю інформацію, ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду більше ніж через один рік, 25 травня 2022 року.

Отже, касаційна скарга та заява про усунення її недоліків не містять доводів та обґрунтування, що пропуск ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження відбувся внаслідок виникнення обставин непереборної сили або що заявника не повідомлено про розгляд справи.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить положення res judicata (з латини «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

З огляду на те, що із касаційною скаргою ОСОБА_1 звернувся більше ніж через рік після ухвалення оскаржуваного судового рішення, за відсутності виключних обставин, які наведено у частині третій статті 394 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду та за відсутності підстав, які можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності та вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Виходячи з основних засад судочинства, згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України, право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня (рішення у справах: «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення суду, апеляційної інстанції та відсутні підстави вважати, що заявник був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги, у передбачений законодавством строк у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом та оскарженню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак