Справа №443/292/22
Провадження №2/443/414/22
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

25 липня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

встановив:

Представник позивача, ТзОВ «Львівенергозбут» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить стягнути з останніх на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1 773,36 грн та судовий збір.

Обґрунтування позовних вимог.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що згідно з п. п. 3.1.5., 3.1.7., 3.2.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі - Правила), договір між електропостачальником та споживачем універсальної послуги укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним на умовах комерційної пропозиції, опублікованих електропостачальником на офіційному веб- сайті. Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП вказаний договір укладається шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії або підписання заяви-приєднання до умов цього договору. У Стрийському центрі обслуговування клієнтів ТОВ «Львівенергозбут» (далі - Стрийський ЦОК) за адресою: Львівська область, Жидачівський район, м. Ходорів, провулок Бандери С., буд. 4 зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачами було здійснено приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) на умовах комерційної пропозиції №1 (далі - Комерційна пропозиція), яка є Додатком 2 до цього Договору, що розміщені на офіційному веб-сайті позивача. Відмови від приєднання до такого договору відповідачами подано не було. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Пунктом 6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з Комерційною пропозицією розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Рахунок (платіжний документ) надається на початку періоду наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 10 робочих днів від дати отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2022, співвласником помешкання за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На даний час відповідачі заборгованість за спожиту електричну енергію не сплатили, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 29.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 13.05.2022 /а.с.24-25/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.05.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків /а.с.33-35/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 31.05.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , справу розглядом відкладено на 30.06.2022 /а.с.64-65/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.06.2022 у зв`язку з неявкою сторін справу розглядом відкладено на 21.07.2022 /а.с.79/.

Розгляд справи по суті відбувся 21.07.2022 без участі сторін.

Представник позивача ТзОВ «Львівенергозбут», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, правом на подання відзиву не скористалися, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України.

Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.07.2022, є дата складення повного тексту судового рішення 25.07.2022.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачів не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого станом на 01.09.2021 розмір заборгованості становить 1 773,36 грн. /а.с.6/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №300534323 від 21.02.2022, співвласником помешкання за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (55/200), ОСОБА_2 (55/200) та ОСОБА_3 (45/100) /а.с.7-9/.

З копії договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, вбачається, що відповідно до п. 2.1 цього договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пункт 6.2 договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору /а. с. 10-14/.

Згідно з Комерційною пропозицією розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Рахунок (платіжний документ) надається на початку періоду наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 10 робочих днів від дати отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії /а.с.15/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Правовідносини, які склались між сторонами, регулюються ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, за змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ст.ст.12,81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Приписами статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» зазначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до абз. 12 п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про ринок електричної енергії» передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги з цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальні послуги;

Згідно з п. 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі- НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312) договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

За приписами ст.ст. 62, 63 Закону України «Про ринок електричної енергії постачання електроенергії побутовому споживачу здійснює визначений для цього учасник Ринку, який виконує функцію постачальника універсальних послуг. Постачання універсальних послуг здійснюється у спосіб і порядок визначений чинним законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 714 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Згідно пунктів 2, 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 укладеш договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання шляхом, зокрема, фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також суд враховує, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачам послуги з постачання електричної енергії відповідачами суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідачів від отримання вказаних послуг, які постачає позивач чи доказів того, що відповідачі не користуються наданими позивачем послугами.

Відтак, незалежно від наявності укладеного договору між сторонами, законодавством передбачено обов`язок відповідачів здійснити оплату послуг, які вони фактично отримали та спожили.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі отримали за спірний період послуги з постачання електричної енергії, мали обов`язок оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, а тому, оскільки відповідачами, як співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2019 по 01.09.2021 надано електроенергію у загальному розмірі 1 440 кВт/год та споживачами наданих позивачем послуг, допущено утворення заборгованості у розмірі 1 773,36 грн. за період з 01.10.2019 по 01.09.2021.

Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надав відповідачам послуги з постачання електричної енергії відповідачами суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідачів від отримання вказаних послуг, які постачає позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20).

Водночас, згідно із ст. ст. 541 та 543ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Законом не передбачено солідарної відповідальності співвласників квартири, яка перебуває у спільній частковій власності, за борги по житлово-комунальних послугах, між співвласниками квартири відсутні договірні зобов`язання щодо солідарної відповідальності за борги по житлово-комунальних послугах, а тому відповідно до ст. 360 ЦК України відповідачі повинні нести відповідальність по таких боргах відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на квартиру. Наведена позиція узгоджується із позицією ВС, висловленою у постанові від 28 лютого 2020 року у справі № 753/20021/16-ц (провадження № 61-7765св18), від 20 вересня 2018 року у справі №522/7683/13-ц (провадження №61-31025св18) та від 01 вересня 2020 року у справі № 352/2163/13-ц (провадження №61-18256св19).

Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі за період з 01.10.2019 по 01.09.2021 отримали послуги з постачання електричної енергії, тому вони мали обов`язок оплатити їх вартість, розраховану на підставі діючих тарифів, відповідно до часток у їх праві спільної часткової власності на житловий будинок.

За таких обставин кожен із відповідачів повинен сплатити борг що становить 1 773,36 грн відповідно до їх часток у житловому будинку, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 487,85 грн. (17,74 грн. х 27,50%) та ОСОБА_3 798,30 грн. (17,74 грн. х 45 %).

Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

За подання позову про стягнення з відповідачів заборгованості позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 коп. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках 2 481,00 гривень сплаченого судового збору при подані позову до суду, тобто по 827,00 грн. /2 481,00 грн / 3/.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Шевченка, 1, 79016, ідентифікаційний код 42092130) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 85 коп. та судовий збір у розмір 827 (вісімсот двадцять сім) грн., а всього: 1 314 (одна тисяча триста чотирнадцять) 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Шевченка, 1, 79016, ідентифікаційний код 42092130) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 85 коп. та судовий збір у розмір 827 (вісімсот двадцять сім) грн., а всього: 1 314 (одна тисяча триста чотирнадцять) 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Шевченка, 1, 79016, ідентифікаційний код 42092130) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 798 (сімсот девяносто вісім) грн. 30 коп. та судовий збір у розмір 827 (вісімсот двадцять сім) грн., а всього: 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять пять) 30 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.Г. Равлінко