Провадження № 2/127/2450/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 липня 2022 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї, в якому просить припинити право власності ОСОБА_6 , правонаступниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на частку у спільному майні, а саме на 49/150 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, за АДРЕСА_1 ; визнати за ним (Позивачем) право власності на 49/150 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд за АДРЕСА_2 .

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 належить на праві власності 56/150 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 , загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., а саме 21/100 часток - на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького МНО Бєлою О.М. 05.02.2020 року за реєстровим №303, та 49/300 часток на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького МНО Майструк В.І. 13.11.2020 року за реєстровим №1254. ОСОБА_5 (Третя особа) належить на праві власності 3/10 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, за АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 08.09.1988 року за реєстровим №2-3009. До складу зазначеного будинковолодіння входять: житловий будинок А, прибудова А1, ганок, погріб п/А1, сарай Ж, вбиральня Д, огорожа №3-4. Разом Позивачу та Третій особі спільно належить 101/150 часток. Решта 49/150 часток вказаного будинковолодіння належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі дублікату свідоцтва №1268 про право особистої власності на будівлі, виданого 16.11.1979 року Вінницьким управлінням житлового господарства міськвиконкому на підставі рішення Ленінської районної ради народних депутатів №479 від 24.10.1979 року, зареєстрованого ВООБТІ 30.11.1979 року та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.05.2012 року. У витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_6 на вказане майно №34165951 від 17.05.2012 року зазначено, що раніше номер будинку АДРЕСА_3 був №32. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим припинилася її цивільна дієздатність. Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли за законом та за заповітом її сини (спадкоємці): ОСОБА_7 (і за заповітом і за законом), ОСОБА_8 (за законом), ОСОБА_3 (за законом), ОСОБА_4 (за законом). Спадкові права ОСОБА_7 і ОСОБА_8 свого часу були оформлені належним чином. Наразі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 померли, їх спадкоємці відчужили Позивачу відповідні частки будинковолодіння (21/100 та 49/300). Спадкові права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 досі не оформлені жодним чином, свідоцтва про право на спадщину їм не видано. Спадщину ОСОБА_3 і ОСОБА_4 прийняли відповідно до п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, оскільки подали відповідні заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Однак ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не оформили свої спадкові права на відповідні частки у будинковолодінні. Крім того вони ніколи не здійснювали догляд за будинком, не несли частину витрат на утримання будинку. Тягар утримання майна повністю ліг на плечі співвласників, які фактично користуються будинком (Позивача та Третьої особи). В результаті систематичного недогляду з боку спадкоємців ОСОБА_6 будинок давно потребував ремонту і поступово руйнувався. Паркан навколо будинку фактично був зруйнований, земельна ділянка не оброблялася і заросла старими деревами, у лютому 2020 року частково провалився дах, внаслідок чого були зруйновані три стіни з південного боку будинку, а решта стін та конструктивних елементів даху опинилися в аварійному стані. У приміщеннях, якими користуються Позивач та Третя особа, потрібно було негайно здійснювати ремонтні роботи, фактично відбудовувати їх. Цей тягар також ліг на плечі співвласників, які фактично користуються будинком. Впродовж лютого-квітня 2020 року Позивач з Третьою особою спільно та в стислі строки відремонтували опірні конструкції даху та повністю перекрили його, відремонтували стіни, оштукатурили стіни, встановили тимчасовий паркан навколо всього будинку, розчистили сміття на місці зруйнованої частини будинку, впорядкували прилеглу земельну ділянку. Всі роботи проводилися коштом Позивача, оскільки сім`я ОСОБА_5 не мала значних коштів, необхідних для робіт з відновлення. Позивач як співвласник будинковолодіння позбавлений можливості повноцінно реалізувати свої права на належне йому майно, оскільки частка у праві власності померлого співвласника ( ОСОБА_6 ) не оформлена двома її спадкоємцями, які не проживають і ніколи не проживали у будинку, не цікавляться цим майном, не приймають участі в його утриманні. Позивач спільно з Третьою особою змушені сплачувати вартість комунальних послуг та інших платежів за цілий будинок. Крім того Позивач позбавлений можливості провести капітальний ремонт комунікацій будинку, оскільки проведення такого ремонту потребує згоди та участі всіх співвласників майна. Окрім вказаного, Позивач змушений буде самостійно оплатити вартість таких робіт, що порушує його права. Спільне користування будинковолодінням неможливе, оскільки систематичне (впродовж багатьох років) невиконання ними обов`язків щодо утримання будинку наносить шкоду іншим співвласникам і наражає їх на додаткові витрати. Спадкоємці ОСОБА_6 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 більше 30 років проживають постійно в російській федерації і забезпечені житлом. В спірному будинку вони ніколи не проживали і не виявляли такого наміру. Припинення права власності ОСОБА_6 на частку в будинку не порушить ні прав останньої оскільки вона є померлою, ні прав її спадкоємців та не завдасть їм будь-якої шкоди. Позивач, вважаючи спосіб захисту його прав ефективним, звернувся до суду з цим позовом, в якому також зазначив, що він готовий внести на депозитний рахунок суду суму відшкодування вартості частки майна (49/150 часток будинковолодіння) після проведення експертного дослідження такої вартості, який Позивач надасть суду в ході судового розгляду. В позасудовому порядку вирішити даний спір Позивач позбавлений можливості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2021 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження; роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору, третій особі пояснення по суті спору. (а.с. 52 т. 1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2021 року витребувано від Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених до: майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , майна померлого ОСОБА_7 , майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 (а.с. 64 т. 1).

11.08.2021 року від Третьої особи ОСОБА_5 до суду надійшли пояснення, в яких він зазначив, що з 1988 року він разом із сім`єю дійсно проживає в будинку АДРЕСА_2 та є власником 3/10 часток цього будинку. Вони з Позивачем постійно спільно користуються будинком, підтримують його в придатному для проживання стані, проводять необхідні ремонтні роботи, обслуговують, сплачують необхідні платежі, впорядковують земельну ділянку. ОСОБА_6 на момент смерті проживала в спірному будинку сама, її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживали в будинку на момент смерті матері, після її смерті та не проживають більше 30 років. З часу її смерті належною померлій часткою будинковолодіння вони не користувалися, до будинку не з`являлися, не доглядали його, не приймали участь в його утриманні та обслуговуванні. Частина будинку постійно руйнувалася через систематичний недогляд, її ремонт не проводився, частина земельної ділянки була занедбана. У лютому 2020 року занедбана частина будинку зруйнувалася через аварійний стан, тому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 , були змушені спільно відремонтувати будинок впродовж лютого-квітня 2020 року, розчистили та впорядкували земельну ділянку, встановили нові паркани від вулиці Шевченка та ОСОБА_10 . ОСОБА_5 вважає, що діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушуються і його права як співвласника будинковолодіння, задоволення позову ОСОБА_2 відновить його порушені права, просив позов ОСОБА_2 задовольнити (а.с.72 т.1).

Правом на відзив на позов відповідачі не скористалися.

02.09.2021 року з Першої вінницької державної нотаріальної контори надійшли витребувані докази, а саме копії: спадкової справи №351/90 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (а.с.79-109 т.1), спадкової справи №538/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 (а.с.110-162 т.1), спадкової справи №315/08 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 (а.с.163-182 т.1), та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №66049726 від 17.08.2021 року, згідно якої в спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_8 (а.с.77 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2021 року витребувано з Державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 753/1999, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 (а.с.198-199 т.1).

04.11.2021 року з Державного нотаріального архіву Вінницької області до суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 753/1999, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 (а.с.215-244 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2021 року ухвалено звернутись до компетентних судів російської федерації з судовим дорученням про вручення документів, збирання доказів та опитування відповідачів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 (інші засоби зв`язку невідомі); ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 (інші засоби зв`язку невідомі); доручено компетентним судам російської федерації провести процесуальні дії у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї, зокрема, вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 копію позовної заяви з доданими до неї документами; допитати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості відповідачів; провадження у справі №127/14277/21 зупинено до надходження відповідей від компетентних судів російської федерації на судове доручення (а.с.249-250 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2022 року провадження у справі №127/14277/21 поновлено у зв`язку з введенням воєнного стану на території України спричиненим триваючою повномасштабною збройною агресією рф проти України, чим порушено її суверенітет, а також з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, та з урахуванням повідомлених ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) обставин щодо припинення листування, що стосується співробітництва з установами юстиції рф та білорусі (а.с.11-12 т.ІІ). Виклик відповідачів вирішено здійснювати шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні по суті (а.с. 20 т. ІІ).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з тих же підстав, що наведено у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду не подали, клопотань про відкладення розгляду чи розгляд справи у їх відсутність до суду не внесли, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій позов ОСОБА_2 визнав та просив задовольнити, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив проводити розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи наведене, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність учасників справи, які до суду не з`явились, оскільки судом виконано вимоги процесуального закону щодо їх належного повідомлення.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст.15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_1 , виданого 16.11.1979 року Вінницьким управлінням житлового господарства міськвиконкому, на момент смерті була власницею 7/10 часток будинковолодіння АДРЕСА_6 (а.с.99 т.І).

22.01.1987 року ОСОБА_6 розпорядилася належним їй майном на випадок смерті, заповіла синам ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 7/10 часток будинковолодінні, що знаходиться по АДРЕСА_7 , в рівних частках, 3/10 часток сину ОСОБА_7 (а.с.97 т.І, а.с.123 лист ВМБТІ про зміну номеру будинку).

3/10 часток будинковолодіння 08.09.1988 року ОСОБА_6 відчужила ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстром №2-3009 (а.с. 10-12, 99 т.І зворотній бік). Зазначеною часткою ОСОБА_5 володіє досі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.95 т.І).

22.05.1990 року діти ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 подали до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори спільну заяву про прийняття спадщини після смерті матері у виді частки будинковолодіння АДРЕСА_6 та грошового вкладу, в якій просили видати свідоцтва про право на спадщину (а.с.80 т.І).

30.06.1990 року та 14.07.1990 року до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернувся ОСОБА_4 (а.с.81-82 т.І). Підпис ОСОБА_4 на заявах посвідчений не був.

14.07.1990 року ОСОБА_4 видав довіреність на ім`я ОСОБА_7 , якого уповноважив отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилась після померлої ОСОБА_6 , до складу якої входять житловий будинок АДРЕСА_6 та грошові кошти (а.с.92 т.І).

20.03.1991 року Перша вінницька державна нотаріальна контора видала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №351/90 на грошові вклади, які належали померлій ОСОБА_6 , згідно якого спадкове майно в рівних частках успадкували ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (а.с.93 т.І).

21.10.2005 року ОСОБА_7 подав до Першої вінницької державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в будинковолодінні по АДРЕСА_6 (а.с.94 т.І).

21.10.2005 року Перша вінницька державна нотаріальна контора видала ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/10 часток з 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_6 (а.с.108 т.І). Свідоцтво на 7/10 часток спадкового майна станом на 21.10.2005 року видано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер (а.с.168 т.І).

Згідно матеріалів спадкової справи №315/08, заведеної до майна померлого ОСОБА_7 , копія якої наявна в матеріалах справи, після його смерті 21/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_6 , успадкувала дружина померлого ОСОБА_9 , про що останній 15.04.2008 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий №6-589 (а.с.180 т.І).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.117 т.І).

Згідно матеріалів спадкової справи №538/2017, заведеної до майна померлої ОСОБА_9 , копія якої наявна в матеріалах справи, після її смерті 21/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_2 , успадкував син померлої ОСОБА_11 , про що останньому 03.04.2019 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий №2-634 (а.с.158 т.І).

ОСОБА_11 відчужив належну йому 21/100 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 (Позивачу), що вбачається з копії договору дарування 21/100 частки житлового будинку, посвідченого 05.02.2020 року приватним нотаріусом Вінницького МНО Бєлою О.М. за реєстровим №303 (а.с.5-6 т.І).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.228 т.І). За життя ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 у виді частки у будинковолодінні, розташованому в АДРЕСА_6 , однак не оформив своїх спадкових прав.

Згідно матеріалів спадкової справи №753/99, заведеної до майна померлого ОСОБА_8 , копія якої наявна в матеріалах справи, після його смерті 49/300 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_2 , які належали померлій ОСОБА_6 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8 та який не оформив свої спадкові права, успадкувала дружина останнього ОСОБА_12 , про що останній 13.11.2020 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий №3-1258 (а.с.243 т.І).

13.11.2020 року ОСОБА_2 набув право власності на ці 49/300 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_12 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького МНО Майструк В.І. за реєстровим №1254 (а.с.7-9 т.І).

ОСОБА_2 є власником 56/150 (21/100+49/300) часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_2 .

Інший співвласник вказаного будинковолодіння - ОСОБА_5 володіє 45/150 (3/10) частками такого будковолодіння. Тобто сумарно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 володіють 101/150 частками цього будинковолодіння.

Право власності на решту 49/150 часток будинковолодіння досі зареєстровано за померлою ОСОБА_6 , спадкоємці якої: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийнявши у встановленому законом порядку спадщину, не оформили свої спадкові права на це майно (кожен з них успадкував право на 49/300) в спірному будинковолодінні.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій у визначений законом строк.

Спадкоємці померлої ОСОБА_6 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті матері подавши до нотаріальної контори відповідні заяви у визначений законом строк, а неотримання ними свідоцтв про право на спадщину за законом чи заповітом не породжує правових наслідків у вигляді неможливості прийняття спадщини на майно після її смерті.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 226/1396/16-ц (провадження № 61-2199св18),від 30 жовтня 2019 року у справі № 289/1818/16-ц (провадження № 61 - 17763св18), від 15 січня 2021 року в справі № 691/619/18 (провадження № 61 - 2138св19).

Як було встановлено статтею 548 ЦК УРСР ( в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином закон, який існував станом на час відкриття спадщини, не зобов`язував спадкоємців оформлювати своє право на спадщину, вона (спадщина) вважалась належною спадкоємцю, з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. (постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 226/1396/16-ц).

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 її спадкоємці, які прийняли спадщину - з поміж інших також відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно успадкували належну спадкодавцю на праві спільної часткової власності (в рівних частках кожен - по 49/300) часток спірного будинку АДРЕСА_3 .

Позивач, пред`являючи позовні вимоги до спадкоємців власника, які прийняли спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про припинення права власності ОСОБА_6 на 49/150 часток житлового будинку з прибудовами та відповідною часткою господарських будівель та споруд АДРЕСА_2 , та визнання за ним права власності на спірну частку будинковолодіння посилається на те, що відповідачі, прийнявши спадщину, більше 30 років не оформили своє право на спадщину на відповідні частки у будинковолодіння, в будинку не проживали ні до смерті матері ні після, за будинком та прибудинковою земельною ділянкою не доглядали та не доглядають, житловий стан не підтримували, не приїжджали, не цікавилися майном, що призвело до занедбання частини житлового будинку, часткового руйнування будинку (провалився дах, зруйнувалися опорні конструкції). Позивач та третя особа ОСОБА_5 як співвласники будинку, які користуються ним, несуть значні витрати по відновленню та ремонту всього будинку, зокрема, частини, яку успадкували відповідачі, по розчищенню всієї земельної ділянки, по обнесенню всієї земельної ділянки парканом, по виплаті комунальних платежів, сплати податків тощо. В разі, якщо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишать частку будинку, успадковану відповідачами, без догляду, ремонту та відновлення руйнівні процеси поширяться на решту будинку, якими користуються (та є співвласниками) Позивач та Третя особа. Позивач вважає достатніми правові підстави для припинення права власності померлої ОСОБА_6 на 49/150 часток будинковолодіння (а відповідно і права її спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майно) та визнання на ним права власності на цю частку, оскільки подальше перебування позивача з відповідачами в статусі співвласників житлового будинку є неможливим через наведені вище обставини, та внаслідок бездіяльності відповідачів з утримання будинку. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку може відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення порушення прав інтересів співвласника, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку (постанова Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17, провадження № 61-42000св18).

У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження №12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники фізичні особи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи».

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понад 30 років проживають в російській федерації, а отже мають інше житло, відомостей про те, що відповідачі з 1990 року виявляли будь-який інтерес до успадкованого майна, матеріали справи не містять. Відповідачі будинком не цікавляться, його не обслуговують, обов`язок з утримання майна не виконують, що призвело до втрати житловим будинком (в частині успадкованого відповідачами майна) придатності до проживання, руйнування даху, опірних конструкцій, занедбання прибудинкової земельної ділянки, що порушує інтереси позивача.

Крім того суд дійшов висновку, що частка в житловому будинку, яка зареєстрована за померлою ОСОБА_6 та успадкована ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з огляду на загальну площу та характеристики будинку, є незначною, оскільки на кожного з наведених двох спадкоємців (відповідачів по справі) припадає по шостій його (будинковолодіння) частині (49/300), а тому суд приходить до висновку, що припинення права власності на таку частку не завдасть істотної шкоди співвласникам (відповідачам).

Враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та припинення права власності ОСОБА_6 на спірне майно, спадкоємцями якої є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з підстав визначених в сукупності пунктами 1 та 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України (частка є незначною і не може бути виділена в натурі; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Обставини для такого припинення, які регламентовані вказаними нормами права судом достовірно встановлені.

Згідно зі звітом (висновком) про визначення вартості 49/300 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_2 , виконаного ТОВ «Експертсервіс.юа» в 2020 році, становить 84 750 гривень (а.с.14).

Відповідно вартість 49/150 часток спірного будинковолодіння складає подвійну суму - в розмірі 169 500 гривень, яка внесена позивачем ОСОБА_2 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України, що підтверджується квитанцією № 4803-1866-6983-5904 від 11.07.2022 АТ «А-Банк». (а.с. 25 (зворот) т. 2 справи).

Юридичний факт надходження на депозитний рахунок суду (ТУ ДСА України у Вінницькій області) коштів в сумі 169 500 грн., внесених ОСОБА_2 в якості компенсації вартості частки майна ОСОБА_6 підтверджується довідкою ТУ ДСА України в Вінницькій області від 18.07.2022 № 04-28/1395. (а.с. 29 30 т. 2 справи).

Вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідачів, в рівних частках, в якості компенсації за припинення їх права на успадковане майно у виді 49/300 часток спірного будинковолодіння кожного з них.

Таким чином з позивача на користь кожного з відповідачів підлягає стягненню по 84 750 грн.

Розподіл судових витрат суд не проводить, оскільки позивач просив залишити судові витрати за ним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_6 , правонаступниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на частку у спільному майні, а саме на 49/150 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, за АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 49/150 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, за АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (в рівних частках кожному) вартість 49/150 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, за АДРЕСА_1 , у розмірі 169 500 (сто шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, які згідно квитанції № 4803-1866-6983-5904 від 11.07.2022 АТ «А-Банк» внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду, шляхом перерахування суми грошових коштів на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8 ;

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_5 ;

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 20.07.2022 року.

Суддя: