Номер провадження: 22-ц/813/3021/22
Справа № 947/1145/21
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/1145/21

Провадження номер: 22-ц/813/3021/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою адвоката Губського Анатолія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене в складі судді Калашнікової О. І. 02 квітня 2021 року,повний текст рішення складений 06.04.2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася досуду із вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) розірвати договір підряду, укладений 17.01.202 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ; 2) стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 257 106,00 грн., з яких: - 195 684,00 грн. сплачені кошти за невиконані роботи; - 61 422,00 грн. пеня за порушення зобов`язання.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 17.01.2020 року вона уклала з відповідачем договір на виконання робіт з ремонту квартири. Згідно умов договору роботи повинні бути здійсненні у період з 20.01.2020 року по 20.04.2020 року. Оплата повинна здійснюватися поетапно. Остаточний платіж не пізніше п`ятого календарного дня після підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт. Загальна вартість робіт складає 9 100 доларів США, що в еквіваленті становить 258 076,00 грн..

Позивачка сплатила кошти на загальну суму 6 900 доларів США, що еквівалентно 195 684 грн..

Відповідач у встановлені договором строки ремонтні роботи не виконав. З 17.04.2020 року перестав відповідати на дзвінки. Кошти не повернув.

Пунктом 4.3 договору передбачена відповідальність відповідача за прострочку виконання робіт у розмірі 1% в день від загальної суми договору у випадку затримки більше ніж на 14 календарних днів (а. с. 1 2 зворотна сторона).

2.2 Позиція відповідача у суді першої інстанції

Адвокат Гаврилін Антон Володимирович, діючий від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , у відзиві на апеляційну скаргу просить в задоволенні позову відмовити к повному обсязі.

Представник відповідача посилається на те, що позивачка посилається на те, що відповідач повністю не виконав ремонті роботи. Разом з тим, відповідно до наданого позивачкою додатку до договору відповідачем було повністю виконано перший етап роботи та 1-й та 4-й пункти другого етапи ремонтних роботи. Протягом двох місяців відповідач майже повністю виконав всі основні роботи. 25.03.2020 року на всій території України був оголошений карантин. На зупиненні робіт під час карантину наполягала сама позивачка. Після пом`якшення карантинних обмежень відповідач намагався приступити до виконання робіт, разом з тим позивачка відмовила в цьому, почала наполягати на поверненні коштів. Таким чином, позивачка сама порушила умови договору.

За домовленістю сторін оплата здійснювалася після виконання робіт, будь-якої передоплати позивачка не здійснювала. Після закінчення першого етапу робіт відповідач отримав кошти у сумі 3 000 доларів США. На прохання позивачки було визначено вартість другого етапу робіт, але кошти за другий етап відповідач не отримував.

Позивачка намагається стягнути кошти з відповідача, які не сплачувались, фактично намагається зробити ремонту у квартирі за рахунок інших осіб. Позивачка самостійно робила записи у додатку до договору. Разом з тим, навіть згідно її записів залишок становить 2 000 доларів США.

Таким чином, позивачка не довела належними та допустимими доказами наявність будь-якоїх заборгованості відповідача перед нею (а. с. 36 41).

2.3 Короткий зміст рішення суду мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2021 року задоволено частково вищевказаний позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору і стягнення грошових коштів.

Розірвано договір, укладений 17 січня 2020 року між ОСОБА_1 і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим,що сторони не складали акти виконаних робіт. Тому, визначитися зі строками і об`ємом виконаних робіт не є можливим. Таким чином, вимоги в частині стягнення грошових коштів, переданих на виконання умов договору і пені за порушення умов договору суд вважав недоведеними.

Доводи представника позивача про передачу грошових коштів відповідачу у якості авансу за спірним договором не підтверджені належними і допустимими доказами. Умови договору не передбачають передачу авансу до початку виконання робіт. Навпаки, п. 5.1 договору визначає поетапну оплату в залежності від об`єму виконаних робіт (а. с. 57 60).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Губський Анатолій Валерійович, діючий від імені ОСОБА_1 , оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів та пені. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині. Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги про стягнення коштів та пені задовольнити.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що помилковим є висновок суду про не підтвердженість передачі коштів, що відповідач приступив до виконання робіт і виконав частину робіт. Аркуш із заголовком «Роботи, які перероблялись, мінус» не має жодного відношення до Договору від 17.01.2020 року. Це стосується робіт, які виконувалися новим підрядником. Основним доказом виконаних робіт мав бути Акт прийому-передачі виконаних робіт. Однак, такий акт не складався, оскільки роботи не виконувалися. Додаток до договору про погодження строків виконання робіт та визначення вартості робіт 1-го та 2-го етапів не є Актом прийому-передачі виконаних робіт. Якби оплата за договором здійснювалася після виконання робіт, то відповідач мав би надати квитанції про придбання будівельних матеріалів. Згідно додатку до договору відповідач отримав кошти у сумі 6 900 доларів США, що підтверджується його підписом та печаткою. Отримання коштів відповідач визнає у відзиві на позов (а. с. 91 93 зворотна сторона).

2.7 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Губського Анатолія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2021 року (а. с. 99 99 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021 року призначено розгляд справи за вищевказаною апеляційною скаргою (а. с. 100).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2022 року задоволено клопотання адвоката Губської Христини Юріївни, діючого від імені ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке призначене на 14.07.2022 року.

Адвокат Губська Христина Юріївна, діюча від імені ОСОБА_1 , у проведеному в режимі відеоконференції судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Адвокат Гаврилин А.В., діючий від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням в державі воєнного стану, існуванням напруженої ситуації, неможливості забезпечити йому безпеку під час прибуття до судового засідання у м. Одесу. Зазначив, що у нього відсутня технічна можливість прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Щодо клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що під час воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Указом Президента України №64/2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, тобто до 27 березня 2022 року.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» внесені зміни до ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Відповідно до цих змін продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» постановлено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

На підставі статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02 березня 2022 року та 16 березня 2022 року, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, керуючись статтею 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24 лютого 2022 року та рекомендації Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, вказане розпорядження опубліковано на сайті «Судова влада України».

Посилання представника про відкладення розгляду справи у зв`язку з воєнним станом колегія суддів відхиляє, оскільки до клопотання не було додано належних та допустимих доказів щодо неможливості участі в розгляді справи.

Колегія суддів зазначає, що справа знаходиться на розгляді апеляційного суду з травня 2021 року.

Само по собі посилання на введення в Україні воєнного стану без наведення конкретних перешкод явки до суду представника, який здійснює адвокатську практику, а також не наведення конкретних обставин неможливості викладення письмових пояснень у відзиві на апеляційну скаргу з вимогою їх врахування, не є безумовною підставою для відкладення судового засідання, з огляду на відсутність активних бойових дій в м. Одесі станом на 14.07.2022 року і збереження контролю Української влади за ситуацією в м. Одесі та забезпечення нею належних умов для здійснення правосуддя та можливості дістатися до суду та організації відеоконференцзв`язку з Одеським апеляційним судом, а також приймаючи до уваги розумність строку розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не прийняли участь у судовому засіданні.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Губського Анатолія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

17 січня 2020 року ОСОБА_1 (замовник) і Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (виконавець) уклали договір б/н, за умовами якого ФОП ОСОБА_2 (виконавець) зобов`язався надати Замовнику послуги з ремонту квартири.

Роботи з ремонту квартири виконавець зобов`язався виконати власними силами з використанням спеціального інструменту і обладнання (п. 1.1), у термін - з 20.01.2020 року по 20.04.2020 року (п. 1.2). Замовник зобов`язується своєчасно проводити виплати за договором (п. 2.1), приймати виконані роботи і (або) їх частину не пізніше наступних 5-ти днів після їх фактичного завершення (п. 2.5). За наявності поважних причин Замовник має право у будь-який час до закінчення робіт відмовитися від договору, сплативши Виконавцю винагороду за виконану частину робіт (п. 3.26). Виконавець несе відповідальність перед Замовником у випадку прострочення робіт у розмірі 1% в день від загальної суми договору у випадку затримки більше 14-ти календарних днів (п. 4.3). Замовник проводить поетапну оплату в залежності від кількості виконаних робіт. Остаточний платіж проводиться Замовником не пізніше п`ятого календарного дня після підписання кінцевого Акту про прийомку робіт (п. 5.1). Загальна вартість договору складає 9 100 доларів США з врахуванням вартості матеріалів (п. 5.2). Договір можу бути розірвано сторонами достроково за обопільною згодою Замовника та Виконавця або згідно з п.п. 3.2.6 цього договору. При достроковому розірванні договору за обопільним рішенням сторін, виконанні роботи здаються Замовнику, який сплачує вартість виконаних робіт в об`ємі, визначеному сторонами (п. 6.2). Розбіжності за договором вирішуються шляхом проведення перемовин а у випадку недосягнення компромісу, - згідно діючого законодавства України (п. 6.3).

Між сторонами виникли правовідносини з договору підряду.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Згідно із статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Як вбачається із встановлених обставин, позивачка, вважаючи, що Виконавець порушив її права одразу звернулася з позовом до суду

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 ЦК України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. (частина четверта статті).

Правовий аналіз положень ст. 849 ЦК України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої ст. 849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Частина третя ст. 849 ЦК України, надає право замовнику, у разі якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, призначити підрядникові строк для усунення недоліків. І лише в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Доказування очевидності невиконання належним чином роботи за підрядним договором покладається на замовника.

Разом з цим, частина 2 вказаної статті надає замовнику право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Частиною 4 ст. 849 ЦК України замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, з можливістю виплати замовником підряднику плати за виконану роботу з відшкодуванням збитків підряднику, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що спір у справі стосується саме повернення оплати за договором підряду у зв`язку з відмовою замовника від договору необхідно достовірно з`ясовувати обставини щодо підстав такої відмови з урахуванням положень ст. 849 ЦК України.

Позивачка посилається у позові на те, що відповідач не здійснив ремонтні роботи за договором підряду, отримавши оплату наперед. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що оплата за виконанні роботи проводилася поетапно, після їх фактичного виконання. Відповідач отримав кошти за вже виконанні роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 858 ЦК України якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

З аналізу вказаної норми вбачається, що істотні відступи від умов договору підряду або інші істотні недоліки у роботі поділяються на ті, що не можуть бути усунені і ті, що не були усунені у встановлений замовником розумний строк.

Такі недоліки дають замовнику право на відмову від договору та отримання відшкодування спричинених збитків.

Проте, як вбачається з матеріалів справи сторони не складали Акти виконаних робіт, що не дає можливості прийти до висновку про порушення Виконавцем умов договору підряду.

Доданий позивачкою до позову документ «Етапи робіт і оплат» не є Актом виконаних робіт, також він не відповідає вимогам допустимості, оскільки містить розрахунки, які не узгоджені сторонами.

Таким чином, вищевказані доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Губського Анатолія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Губського Анатолія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , відсутні.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Губського Анатолія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 15 липня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе