Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа №945/2401/21
Провадження № 2/945/340/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, Орган опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

17 грудня 2021 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської областіз позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської областівід 04 червня 2010 року. У шлюбі з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 , який проживає разом з позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Позивач вказувала у позові на те, що фактично з народження сина ОСОБА_5 батько ухилявся від виконання своїх обов`язків по його вихованню: його не цікавила доля дитини, її життєві труднощі; відповідач не водив сина до дитячого садочку, до школи, не з`являвся на батьківських зборах, не займався його навчанням, лікуванням; не утримував сина; не забезпечував його одягом та іншими необхідними речами. Також позивач зазначала, що відповідач ніколи не відвідував сина і вдома, навіть тоді, коли той хворів, не купував ліків дитині; не вітав сина зі святами та днем народження. У зв`язку з викладеним вище, позивач ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання.

До участі в справі залучено Орган опіки та піклування Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та Орган опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому 12 липня 2022 року подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, при цьому 23 червня 2021 року також подав на електронну адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. У заяві відповідач зазначив, що він не приймає та не має наміру в подальшому, брати участь у вихованні сина ОСОБА_5 .

Представник Органу опіки та піклування Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області у судове засідання не з`явився, при цьому 12 липня 2022 року начальник Служби у справах дітей Радсадівської сільської ради Зубцова Вікторія Анатоліївна подала на адресу суду заяву, у якій підтримала позовну заяву позивача ОСОБА_1 ; розгляд справи просила проводити за її відсутності.

28 червня 2022 року від Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на електронну адресу суду надійшов Висновок Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 27 червня 2022 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник Органу опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04 червня 2010 року було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Вказане вище підтверджується: копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 ; копією рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 2 - 04 - 407/2010; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а. с. 7, 10, 11).

У шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 8).

16 листопада 2016 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_7 і після державної реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_1 на прізвище чоловіка - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а. с. 26).

Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Радсадівської сільської ради від 26 жовтня 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей Радсадівської сільської радивважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_6 .

У вказаному вище Висновку зазначено, що Службою у справах дітей Радсадівської сільської ради розглянуто та вивчено документи, представлені громадянкою ОСОБА_1 , яка виховує малолітнього стна ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Службою у справах дітей Радсадівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04 червня 2010 року розірвано. У шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , який після розірвання шлюбу батьків, залишився проживати з мамою - ОСОБА_1 .

ОСОБА_6 навчаєтья у 7 класі в Миколаївькій загальноосвітній школі I - III ступенів № ОСОБА_5 Миколаївської міської ради Миколаївської області. За час навчання ОСОБА_5 у школі, його батько ОСОБА_2 не цікавився успіхами дитини та не брав участі у святкових заходах; не відвідував батьківських зборів.

Малолітній ОСОБА_5 не отримує від свого батька жодних подарунків ані на свій день народження, ані на будь - які свята.

Водночас у Висновку Службою у справах дітей Радсадівської сільської ради зазначено, що ОСОБА_2 було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, при цьому він повідомив по телефону, що перебуває у Франції та повертатись в Україну найближчі 5 - 7 років наміру не має; про позов ОСОБА_1 до нього про позбавлення його батьківських прав відносно сина знає, стосовно чого не має жодних заперечень.

Комісією з представників Служби у справах дітей Радсадівської сільської ради проведено обстеження умов проживання сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 і встановлено, що малолітній ОСОБА_6 проживає в хороших житлово - побутових умовах, забезпечений усім необхідним для гармонійного життя та розвитку(а. с. 21).

Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 27 червня 2022 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради такожвважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_6 .

У вказаному вище Висновку зазначено, що Органом опіки та піклування Миколаївської міської радивстановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04 червня 2010 року розірвано. У шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , який після розірвання шлюбу батьків, залишився проживати з мамою - ОСОБА_1 . Наразі ОСОБА_5 проживає з мамою ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина проживає у належних матеріально - побутвих умовах. Квартира умебльована, облаштована побутовою технікою. ОСОБА_5 має окрему кімнату, спальне та робоче місця, шафу для речей, комп`ютер. Хлопець забезпечений сезоним одягом, продуктами харчування.

Мати - ОСОБА_1 належно забезпечує життєві потреби дитини; відносини між ними є довірливими та товариськими. Свої синівські почуття ОСОБА_5 проектує на вітчима ОСОБА_7 .

Також у Висновку зазначено, що в ході бесіди з дитиною Службою у справах дітей встановлено, що батька він в останній раз бачив, коли йшов до першого класу. На запитання стосовно відношення до батька та можливого подальшого спілкування з ним, ОСОБА_5 однозначно заперечив, оскільки батько залишив його без своєї уваги та турботи, ніколи не вітав з днем народження, не дарував подарунків і не цікавився його життям (а. с. 66 - 68).

З довідки Закладу дошкільної освіти № 117 Управління освіти Миколаївської міської ради (далі - Заклад № 117) від 28 вересня 2021 року № 138 слідує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував Заклад № 117 з 01 квітня 2011 року до 01 серпня 2015 року.

Хлопець із задоволенням відвідував садочок; був веселим та з легкістю спілкувався з дітьми.

Вихованням дитини займалася мати ОСОБА_1 , а також бабуся ОСОБА_10 . Дитина завжди була чиста та охайна. Характер у хлопчика спокійний; настрій позитивний.

Дитина мала основну групу здоров`я; хворіла рідко та короткочасно; садочок відвідувала регулярно.

Участь у вихованні приймала тільки мати; спілкувалася з вихователями; відвідувала батьківські збори.

Батька дитини - ОСОБА_2 у дошкільному закладі жодного разу не бачили (а. с. 13)

Відповідно до довідки Миколаївської загальноосвітньої школи I - I I I ступенів № ОСОБА_5 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 01 жовтня 2021 року № 225 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 вересня 2015 року є учнем Миколаївської загальноосвітньої школи I - I I I ступенів № ОСОБА_5.

З початку навчання ОСОБА_5 в освітньому закладі його вихованням займається мама ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_10 . З 2016 року до виховання дитини долучився ОСОБА_7 - чоловік ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 до освітнього закладу приходив завжди чистий, охайний, з підготовленими домашніми завданнями, необхідними для навчання приладдям, зошитами та підручниками.

Батько ОСОБА_2 вихованням сина ОСОБА_5 не займався; його навчальними досягненнями не цікавився, батьківські збори не відвідував, в школі його жодного разу не бачили (а. с. 14).

В матеріалах справи міститься копія ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2019 року у цивілній справі № 480/779/19, якою ОСОБА_2 оголошено у розшук, як злісного неплатника аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 (а. с. 15).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 49601289 з примусового виконання виконавчого документа по справі № 2-4781/2009, виданого 21 травня 2009 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки щомісячно, починаючи з 17 березня 2009 року та до повноліття дитини, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 вересня 2021 року становить 164750 грн. 17 коп. (а. с. 16)

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 за № 789-XII) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Аналогічна норма закріплена у статті 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 164 СК України встановлені підстави позбавлення батьківських прав. Так, відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 вказаної статті СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з положеннями ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.

Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.

Відповідно до ч. ч. 1- 5 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

У пунктах 15, 16, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_6 та не виконує батьківських обов`язків по відношенню до нього, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, дитину не відвідує, маючи можливість проводити час з сином не використовує такої можливості, виховним процесом не цікавиться, предметами першої необхідності та одягом не забезпечує, своєю поведінкою демонструє незацікавленість у возз`єднанні сім`ї, тому суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої дитини, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Крім цього, згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141, ч. 1ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а такожстягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Крім цього, суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 200, ч. ч. 1, 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, Орган опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Радсад, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; серія та номер паспорту НОМЕР_5 ) батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаів, Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Радсад, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; серія та номер паспорту НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Миколаїв, Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; паспорт НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Фінансовому органу Управління Державної казначейської служби України у Миколаївському районі Миколаївської області повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці м. Миколаїв, Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; паспорт НОМЕР_7 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при поданні позову за квитанцією № N115С3417М від 10 грудня 2021 року, що складає 454 грн. 00 коп.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова