Справа № 946/3442/22
Провадження № 2-о/946/126/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Кріпакової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

1.1. 23.05.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, якою просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 50 м до її місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування, а саме місця реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

1.2. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_2 , де фактично перебуває ОСОБА_2 . Кривдник не є ані власником, ані зареєстрованою особою. Після початку збройної агресії Російської Федерації проти України, ОСОБА_2 вчиняє відносно неї психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, приниженні, в погрозах вбивством її та членів її родини, а саме дочки ОСОБА_3 та правнуки ОСОБА_4 . Також, ОСОБА_2 відносно неї було вчинено фізичне насильство шляхом нанесення тілесних ушкоджень, що підтверджено актом судово-медичного дослідження (обстеження) №5/45 від 23.03.2022 року, а також фотографіями. 22.03.2022 року заявницею до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області було подано заяву про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, відомості про яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 за ч.1 ст.125 КК України. У зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 , заявниця вимушена була проживати близько двох місяців у родичів.

ІІ. Процедура та заяви (клопотання) учасників справи.

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 23.05.2022 року, справа №946/3442/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. Ухвалою судді від 24.05.2022 року відкрито окреме провадження у справі.

2.3. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. Додатково представник заявниці пояснила, що сам по собі факт не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Звернула увагу, що факт вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства підтверджується рапортом від 22.03.2022 року, заявою ОСОБА_1 до правоохоронних органів про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, актом судово-медичного дослідження (обстеження) №5/45 від 23.03.2022 року та фотокартками. В останнє судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявою про розгляд справи у їх відсутність.

2.4. Заінтересована особа ОСОБА_2 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, повідомивши в телефонному режимі, що перебуває в лавах ЗСУ України в м.Гайсин.

2.5. Під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин.

3.1. Судом встановлено, що рішенням виконкому міської ради за №455 від 25.08.1982 року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

3.2. Договором від 1982 року ОСОБА_1 надано у безстрокове користування земельну ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

3.3. Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 08.11.2001 року, та копією будинкової книги (а.с.3, 5-8).

3.4. Згідно з актом судово-медичного дослідження (обстеження) №5/45 від 23.03.2022 року, у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження, а саме синці на тильній поверхні лівої та правої кисті, в проекції між першим та другими пальцями, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та могли утворитися приблизно протягом за 3,5-4 діб до моменту обстеження, можливо 19.03.2022 року.

3.5. 21.04.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 внесено відомості за заявою ОСОБА_1 про завдання їй 19.03.2022 року тілесних ушкоджень (а.с.12, 15).

ІV. Оцінка та висновки суду.

4.1. У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

4.2. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

4.3. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

4.4. У відповідності до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

4.5. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» (надалі Закон №2229-VIII).

4.6. Відповідно до статті 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

4.7. Пунктом 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

4.8. Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (частина 1 статті 350-3 ЦПК України).

4.9. Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

4.10. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII).

4.11. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

4.12. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

4.13. Згідно з частини 2 статті 26 Закону №2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

4.14. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

4.15. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII).

4.16. Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (пункт 10 частини першої статті першої Закону №2229-VIII).

4.17. Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

4.18. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина 4 статті 26 Закону №2229-VIII).

4.19. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

4.20. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

4.21. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

4.22. Оцінивши долучені до матеріалів справи фотокартки, а також копії акту судово-медичного дослідження (обстеження) №5/45 від 23.03.2022 року, заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 22.03.2021 року, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.04.2022 року, пояснень ОСОБА_5 від 28.03.2022 року та рапорту ст. інспектора СПДН Ізмаїльського РВП ГУНА в Одеській області Іванової В. від 20.04.2022 року, суд приходить до висновку про те, що вказані докази не доводять доводи заявниці про вчинення фізичного або психологічного насильства саме ОСОБА_2 .

Інформація, що міститься на СД-диску, на думку суду, не стосується предмету доказування.

4.23. Крім того, як вбачається з наданих матеріалів, конфлікт начебто мав місце один раз 19.03.2022 року, а отже підстав вважати можливим продовження чи повторного вчинення у майбутньому домашнього насильства наразі не вбачається.

4.24. Також, з пояснень заявниці та її представника вбачається ОСОБА_2 за місцем проживання заявниці не з`являється, оскільки перебуває у лавах Збройних Сил України.

4.25. Отже, виходячи з аналізу зазначених норм закону та обставин справи, суд приходить висновку, що надані заявницею та її представником докази в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_2 навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом №2229-VIII.

4.26. Враховуючи наведене, заява про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає.

4.27. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 208-209, 234, 235, 256-259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ), про видачу обмежувального припису, - залишити без задоволення.

2. Копію рішення надіслати для відома учасникам судового процесу.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2022 року.

Суддя: О.І.Бальжик