Справа № 452/267/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" листопада 2022 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді Галина В.П.,
секретар судового засідання Задорожна В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_3 ,
відповідачки ОСОБА_2 ,
представника відповідачки ОСОБА_4 ,
ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що 07 вересня 1985 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Подружнє життя сторін не склалось і на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28.05.2021 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання у шлюбі ними набуто спільне майно, а саме: грошові кошти в сумі 81 356,73 долари США (що згідно курсу валют зазначеного в довідці АТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 24 січня 2022 року становило - 2 303 868,01 грн.), які зберігались на депозитному рахунку за договорами банківського вкладу в Публічному Акціонерному Товаристві «Кредобанк». Відповідачка самостійно на власний розсуд розпорядилась цим спільним майном - грошовим вкладом в сумі 81 356,73 долари США, без погодження з позивачем та не в інтересах сім`ї, самостійно знімаючи грошові кошти та витрачаючи на власні потреби. ОСОБА_1 не мав доступу до вказаних коштів.
Позивач вважає, що грошові кошти в сумі 81 356,73 долари США (що згідно курсу валют зазначеного в довідці АТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 24 січня 2022 року становило - 2 303 868,01 грн.), які зберігались на депозитному рахунку за договорами банківського вкладу в Публічному Акціонерному Товаристві «Кредобанк» є спільною сумісною власністю подружжя і його частка у праві власності на вказане вище майно становить Ѕ.
Враховуючи викладене, просить суд визнати вказані грошові кошти об`єктом спільної сумісної власності подружжя; стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину вартості спільного майна подружжя в розмірі 1 151 934 (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять чотири) гривні, 00 копійок.; також просить стягнути з відповідача судові витрати.
Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що 15.10.2018 року відповідачка поїхала до Львова і з того часу вони разом не проживали. Він хворів, були випадки втрати свідомості. Вона забрала машину марки «Мерседес». Потім придбала транспортний засіб марки «Скудо», потім «Шкоду». Проживала по різних адресах. Всі кошти знаходяться у відповідачки. Грошей він не бачив. Шлюб з відповідачкою розірвано у 2021 році.
Представник позивача адвокат Мукан І.В. у судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона займалась підприємницькою діяльністю. Покладені на депозит кошти були в основному зароблені нею. Вона працювала на ринку, чоловік їй допомагав. Ці зароблені кошти, розділивши на дві половини, вони помістили в банк на депозитні рахунки, які були відкриті на неї і позивача. В подальшому довідавшись, що виріс курс долара, вона порадившись з чоловіком, і він не заперечував, зняла кошти з його депозитного рахунку і перевівши кошти в доларовий еквівалент, поклала їх на один депозитний рахунок, який був оформлений на неї. Дані кошти перебували на депозитному рахунку до 2019 року, вона лише ходила в банк час від часу і переоформляла депозит, коли закінчувався визначений термін. Позивач був в курсі розміру відсотків по депозиту, вона його постійно інформувала про це. З депозиту кошти не були зняті одноразово. У їхнього сина мало бути весілля і були потрібні кошти на його проведення, вона відповідно для цих потреб знімала кошти з депозиту. Потім були потрібні кошти на оплату розмитнення автомобіля, вона знімала з депозиту. Дочка звернулась і просила кошти, які їй були потрібні на купівлю квартири. Вона знову знімала гроші з депозиту на це. Позивачу було відомо про всі ці зняття коштів, все відбувалось з його відома. Ні вона, ні позивач не працювали, тому коли була потреба, вона знімала кошти з депозиту. Кошти знімала одноособово. Коли позивач потребував кошти на лікування, вона теж знімала гроші з депозиту. В подальшому позивач почав вимагати, щоб вона зняла всі кошти, які залишились на депозиті і якщо вона цього не зробить, погрожував фізичною розправою. Останній раз вона зняла з депозиту суму орієнтовно 18-20 тисяч доларів, принесла ці кошти додому. Позивачу було добре відомо, де знаходились кошти в будинку. Коли вона пішла з дому, кошти залишились в будинку, вона їх не брала.
Позивач був здоровий до 2020 року. У 2018 році чоловік її побив і вона пішла до дітей, де проживала до грудня. Потім повернулась додому і проживала з позивачем, про розвід розмови не було. В січні 2019 року вона поїхала провідати невістку, коли повернулась додому, чоловік її до помешкання не впустив. Вона була вимушена поїхати до Львова. Через деякий час вона повернулась, позивач нормально з нею спілкувався.
Пішла з будинку в 2021 року. З того часу не поверталась, оскільки з боку позивача були погрози про фізичну розправу.
Вона не знімала кошти суто для себе. Транспортний засіб марки «Мерседес», яким вона користувалась, повернула позивачу, оскільки він погрожуючи вимагав його повернути. Автомобіль «Шкода» не є її власністю. У її власності перебував автомобіль марки «Скудо», яким користується позивач.
Представник відповідачки адвокат Захарко Ю.Ю. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав:
Судом встановлено, що із 07.04.1985 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились троє дітей. 28.05.2021 року на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, шлюб між сторонами розірвано. За період перебування в шлюбі сторони маючи кошти, розпорядились ними розмістивши на депозитні рахунки в банку. В подальшому кошти були розміщені в доларовому еквіваленті на одному депозитному рахунку, відкритому на ім`я відповідачки. Сума вкладу 81 356,73 дол. США (вісімдесят одна тисяча триста п`ятдесят шість доларів США 73 центи). Вкладником по банківських документах залишилась відповідачка.
Із копії договору банківського вкладу № 2630/83/890014 від 26.10.2018 року відомо, що між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» в особі начальника відділення відділення вул. Сихівська, 13, ПАТ «Кредобанк» у м. Львів та вкладником ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу; дата розміщення вкладу 26.10.2018 року; сума вкладу 81 356,73 дол. США (вісімдесят одна тисяча триста п`ятдесят шість доларів США 73 центи); строк розміщення вкладу 6 місяців до 26.04.2019 року (а.с. 7).
Згідно копії платіжного доручення від 26.10.2018 року, відомо про зарахування коштів на депозит по угоді № 2630/83/890014 (а.с. 8).
02.11.2018 року вказаний договір було достроково розірвано та укладено договір банківського вкладу № 2630/83/890656 на суму 79 000, 00 доларів США. Строк дії договору на 6 місяців до 02.05.2019 року, що підтверджується копією договору, який долучений до справи (а.с. 9).
Згідно виписки по угоді № 2630/83/890656 від 02.11.2018 року відомо, що 02 листопада 2018 року кошти в сумі 79 000, 00 доларів США були розміщені на банківському рахунку, а 02.05.2019 року вказані кошти повернуті банком відповідачці на її поточний рахунок. Після закінчення терміну дії договору ОСОБА_2 частинами знімала вказані кошти. Остання транзакція по рахунку була проведена 22.05.2020 року (а.с. 58-69).
У відповідності до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно п.21-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Згідно висновку, зробленого Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, підтверджений у Постанові Верховного суду від 18.06.2018 року у справі №711/5108/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), «Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті».
Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала, що кошти були розміщені на банківському рахунку в період шлюбу, знімались нею періодично, в інтересах та на потреби сім`ї і позивач був про це проінформований. Сторони не працювали, тож потрібні були кошти на прожиття. Також кошти витрачались на організацію та проведення весіль дітей, на придбання квартири дочці, на лікування позивача. Кошти, які ще залишались на рахунку, були нею зняті на вимогу позивача та знаходились у будинку, де вони спільно проживали і залишились там після того, як вона перестала проживати в будинку.
Позивач під час розгляду справи по суті вимагав повернення суми вкладу в розмірі 81 356,73 долари США, не підтвердив та не спростував зазначених відповідачкою видатків на потреби сім`ї, які фінансувались за рахунок коштів з банківського вкладу. Ним не спростовано пояснень відповідачки та не підтверджено належними і допустимими доказами того, що джерелом фінансування потреб сторін за період перебування в шлюбі та потреб їхніх трьох дітей були інші надходження, ніж кошти вказаного банківського рахунку. Також, як вбачається із поданих позивачем банківських угод, коли сума при переоформлення вкладу дещо зменшилась, ним не вживались заходи і відсутні докази того, що позивач у вказаний період мав претензії до відповідачки щодо використання коштів не в інтересах сім`ї.
З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти, які знаходились в банку на відповідному, відкритому на ім`я відповідачки рахунку, знімались та були зняті нею у період шлюбу. Шлюб між сторонами було розірвано згідно рішення суду 28.05.2021 р. Також відомо про вжиття заходів під час шлюбу для збереження сім`ї за ініціативою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією ухвали про примирення від 17.11.2020 року (а.с. 54-55).
Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 30.01.2019 року у справі №158/2229/16-ц, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
«Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, законом встановлено презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу.
Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з вимогами статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.
У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.
У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи наведене в сукупності суд доходить висновку, що поданий ОСОБА_1 позов задоволенню не підлягає, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів про використання відповідачкою спірних коштів не для задоволення потреб сім`ї і без його відома та волі, грошові кошти, що знаходились у банку на відповідному банківському рахунку, відкритому на ім`я відповідачки, були зняті нею у період шлюбу, а до спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу між сторонами, може бути віднесено виключно майно, наявне на час припинення спільного ведення господарства, відтак у позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено 28.11.2022 року.

Суддя