Справа № 183/1311/22
№ 2/183/2521/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2022 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Кодаченко А.Г.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Губиниської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,-
У квітні 2022 року Орган опіки та піклування Губиниської селищної ради, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить:
- позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше Ѕ частки прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на території Вільненського старостинського округу Губиниської селищної ради залишились без батьківського піклування малолітні діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Мати дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживала разом з дітьми за адресою : АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Батько, ОСОБА_1 тривалий час проживав окремо та не приймав участі в утриманні дітей, не піклувався про здоров`я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, тим самим самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей.
Працівниками служби у справах дітей Губиниської селищної ради з Відповідачем була проведена бесіда щодо неналежного виконання ним батьківських обов`язків та наслідками позбавлення батьківських прав, або можливої подальшої участі у вихованні дітей.
Відповідач відмовився забирати дітей за своїм місцем проживання та звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Губиниської селищної ради із заявою щодо розгляду питання про позбавлення його батьківських прав, надавши нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечує про позбавлення батьківських прав.
Після розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав Відповідача на комісії з питань захисту прав дитини Губиниської селищної ради, дане питання було винесене для затвердження на засідання виконавчого комітету Губиниської селищної ради та прийнято рішення від 15.03.2022 року № 32 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 по відношенню до його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 »
У зв`язку з відмовою батька забирати дітей за своїм місцем проживання та в подальшому приймати участь у вихованні своїх дітей, враховуючи заяви гр. ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , а також враховуючи, що гр.. ОСОБА_2 , яка являється їм рідною тіткою, діти тимчасово влаштовані до родини ОСОБА_2 .
Зазначені обставини стали підставою для звернення саме органу опіки та піклування до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 11 квітня 2022 року відкрите провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального провадження. (а.с. 24)
У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час, дату і місце розгляду справи, причина неявки невідома, тому суд, відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є батьком малолітніх дітей:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 62, серія НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21, серія НОМЕР_2 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12, серія НОМЕР_3 (а.с. 6,7,8).
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):
- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
- ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини;
- жорстоко поводяться з дитиною;
- є хронічними алкоголіками або наркоманами;
- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 про, що свідчить свідоцтво про смерть, видане Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), видане 11.02.2022 року, актовий запис № 312, серія НОМЕР_4 . (а.с. 9).
Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідачі свідомо ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей.
До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.
Суду надано копію заяви Відповідача до голови комісії з питань захисту прав дитини Губиниської селищної ради, у якій ОСОБА_1 просить розглянути питання щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей (а.с. 12).
У відповідності до заяви Відповідача до всіх компетентних органів, кого це стосується, засвідченої приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., зареєстрованої в реєстрі за № 57, ОСОБА_1 відмовляється від виховання та утримання своїх малолітніх дітей (а.с. 13).
Аналіз поданих доказів, свідчить про те, що батько дітей свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Крім того, суду надано копії заяв від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Начальника служби у справах дітей Губиниської селищної ради, у яких малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не заперечують проти тимчасового проживання у тітки ОСОБА_2 разом з сестрою ОСОБА_9 (а.с. 17,18), що розцінюється судом, як небажання дітей на проживання в сім`ї батька, який протягом тривалого часу не виконував своїх батьківських обов`язків.
При цьому, суду не надано належних доказів того, що свідчать про прийняття Відповідачем участі у вихованні та забезпеченні його малолітніх дітей.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що від виконання обов`язків з виховання дітей, визначених ст. 150 СК України, відповідач свідомо ухиляється. Діти ростуть без батьківського піклування, моральної та матеріальної забезпеченості.
Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, ОСОБА_1 слід позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з ОСОБА_1 на користь закладу (особи), де будуть знаходитись діти, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) з відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст. 12, 13, 80, 89, 141, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Органу опіки та піклування Губиниської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на користь закладу (особи), де будуть знаходитись діти, на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з моменту отримання нею копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.