Справа № 127/6148/20
Провадження № 22-ц/801/696/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 рокуСправа № 127/6148/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді - доповідача),

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання: Француза М.Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Вінницька державна нотаріальна контора,

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Першої Вінницької державної нотаріальної контори про зміну черговості та одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв, внесення змін до записів про право власності, визнання недійсним договору купівлі - продажу та стягнення витрат на поховання за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року, ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Федчишена С.А., дата складення повного тексту рішення 21 січня 2022 року,

встановив:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, предмет якого в подальшому за заявою її представника адвоката Кашпрук Ольги Василівни був змінений та уточнений до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Першої Вінницької державної нотаріальної контори про зміну черговості та одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв, внесення змін до записів про право власності, визнання недійсним договору купівлі - продажу та стягнення витрат на поховання.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та уточнення заявлених вимог, мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - тітка ОСОБА_2 та двоюрідна тітка ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2019 року у справі № 127/15052/18 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була тіткою ОСОБА_1 .

28 лютого 2020 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а саме на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за реєстровим № 4-663 та № 4-666.

25 березня 2020 року приватним нотаріусом ВМНО Скутельник І.А. посвідчено за реєстровим № 1720 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 була особою в безпорадному стані, потребувала постійного стороннього догляду. ОСОБА_1 протягом тривалого часу, а саме з 2011 року доглядала, забезпечувала потреби ОСОБА_4 , лікувала та поховала її за власні кошти.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом, в якому просила змінити черговість та визнати право на спадкування за законом з спадкоємцем другої черги - ОСОБА_2 , визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та внести до них зміни в частині розміру частки у спадщині, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 в частині продажу Ѕ частки квартири, внести зміни до записів про право власності, стягнути витрати на поховання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року позов задоволено.

Змінено черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право на спадкування за законом разом з спадкоємцем другої черги - ОСОБА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 28 лютого 2020 року Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-663 в частині розміру частки у спадщині (1 ціла) та внесено у нього зміни, із зазначенням, що спадкоємцями указаного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є племінниця ОСОБА_2 - 1/2 частка та племінниця ОСОБА_1 - 1/2 частка.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 28 лютого 2020 року Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-666 в частині розміру частки у спадщині (1 ціла) та внесено у нього зміни, із зазначенням, що спадкоємцями указаного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є племінниця ОСОБА_2 - 1/2 частка та племінниця ОСОБА_1 - 1/2 частка.

Внесено зміни до запису про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зазначивши розмір частки 1 /2.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4 , посвідчений 25 березня 2020 року за реєстровим № 1720 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. в частині продажу (передачі та прийняття у власність) 1/2 частини квартири.

Внесено зміни до запису про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зазначивши розмір частки 1/2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину витрат на поховання ОСОБА_4 у розмірі 3066,60грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6306,00грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач довела свої вимоги в частині зміни черговості одержання права на спадкування на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а тому оспорювані свідоцтва про право на спадщину порушують право позивачки ОСОБА_1 на спадкування за законом разом із відповідачем ОСОБА_2 . Водночас, відповідач ОСОБА_2 не мала права відчужувати всю квартиру за адресою АДРЕСА_3 , що є підставою для визнання недійсності договору купівлі-продажу останньої. Встановлені обставини, також, дають підстави для задоволення позовних вимог про внесення змін до записів про право власності. Крім цього, позовні вимоги про стягнення 1/2 частини витрат на поховання ОСОБА_4 є доведеними та визнаними відповідачем ОСОБА_2 .

Частково не погоджуючись з таким рішенням суду представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чернілевська Руслана Віталіївна подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просила оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину; внесення змін до запису про право власності; визнання недійсним договору купівлі-продажу; внесення змін до запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, а також здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції прийшов помилкового висновку про доведеність позивачем факту перебування спадкодавця на її матеріальному забезпеченні і як наслідок задоволення позовних вимог.

18 квітня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кашпрук О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечила аргументи викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд прийшов до вірного висновку про задоволення позову. Поряд з цим вважає, що матеріали справи та показання свідків повністю підтверджують обставини, які викладені в позовній заяві.

Також, 20 квітня 2022 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Вінницької державної нотаріальної контори надійшло повідомлення про розгляд справи у їх відсутність. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Чернілевська Р.В. не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином, зокрема, розміщенням оголошення про виклик ОСОБА_2 на офіційному сайті судової влади, а також, шляхом направлення судової повістки на їх адреси. Представник відповідача 29 квітня 2022 року ознайомилась з матеріалами справи, що підтверджується відповідною відміткою на заяві (т. 3 а.с. 130). Водночас, 12 травня 2022 року об 09:40 год. на електронну адресу Вінницького апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чернілевської Р.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю апелянта прибути до суду, яку апеляційний суд ухвалив відхилити в зв`язку з тим, що вона не містить конкретних обставин, які свідчать про поважність причин неприбуття в судове засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину; внесення змін до запису про право власності; визнання недійсним договору купівлі-продажу; внесення змін до запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в оскарженій частині відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 19 грудня 2017 року (Т. 1, а.с.8).

Згідно довідки від 11 червня 2018 року № 1892/02-14 державного нотаріуса Першої Вінницької державної нотаріальної контори Прокопенко А.Л. повідомлено, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 20/2018; спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли племінниця ОСОБА_2 та племінниця ОСОБА_1 ; відомостей про інших спадкоємців немає (Т. 1, а.с.10).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2019 року у справі № 127/15052/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, залишеним постановою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в цій частині без змін, встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (матір ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є двоюрідними сестрами) (Т. 1, а.с. 34-44).

А отже позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею п`ятої черги (ч. 1 ст. 1265 ЦК України).

Згідно рішення ЛКК Міської поліклініки м. Вінниці № 3 за № 87/2 від 21 червня 2007 року ОСОБА_4 встановлено діагноз коксартроз зліва ІІІ ступеня, вкорочення лівої кінцівки на 3-4 см (Т. 1, а.с. 12).

Згідно довідки Вінницької МСЕК від 02 жовтня 2007 року ОСОБА_4 встановлено безтерміново 1 групу інвалідності та підтверджено 80% втрати професійної працездатності, визначено потребу в санаторному лікуванні з супроводом, ортопедичному взутті та сторонньому постійному догляді (Т. 1, а.с. 11).

В амбулаторній картці на ім`я хворого ОСОБА_4 в Комунальному закладі «ЦПМСД № 6» містяться записи лікаря від 19 червня 2007 року: ходить за допомогою двох милиць, значно припадає на ліву кінцівку, рухи в лівому кульшовому суглобі значно обмежені з болем; та від 16 січня 2014 року: скарги на сильні болі в лівому кульшостегновому суглобі, суглобах кістей рук, плечових суглобах, головокружіння, загальну втому, нездужання.

У 1960 р. перенесла перелом в лівому суглобі ноги, в 2012 році - перелом лівого стегна, перенесла перелом на правій руці; ліва нога коротша на 8 см (Т. 2 а.с. 158-160).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення МКЛ «ШМД м. Вінниці» від 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні з 05 грудня 2017 року по 13 грудня 2017 року з діагнозом інфаркт мозку неуточнений з гіпертензією, ГПМК за ішемічним типом в басейні правої середньо-мозкової артерії з геморагічним просяканням на ґрунті гіпертонічної хвороби 3 ст. та церебрального атеросклерозу, лівобічної геміплегії, хронічною ішемічною хворобою серця неуточненою з гіпертензією, гіперглікемією неуточненою (Т. 1 а.с.14).

Згідно довідки про причину смерті № 386 від 19 грудня 2017 року ОСОБА_4 , померла у віці 86 років від хронічної серцевої недостатності, ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІІ ступеня, дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ступеня (Т. 1, а.с. 13).

Згідно акту без номеру від 06 липня 2018 року, складеного та затвердженого комісією працівників ТОВ «ЖЕО» зі слів сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_1 до дня смерті ОСОБА_4 допомагала їй, готувала їжу, годувала її, купувала необхідні речі, оплачувала лікування в лікарні, відвідувала її, сплачувала комунальні послуги з кінця 2011 року. Зі слів сусідів ОСОБА_4 вказувала, що з рідних у неї лише племінниця - ОСОБА_1 , і що вона її доглядає, піклується, стежить за здоров`ям і побутом (Т.1, а.с.16).

Згідно акту № 7881 від 26 грудня 2017 року складеного комісією ТОВ «ЖЕО» зі слів сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_4 постійно проживала на день смерті з ОСОБА_1 і вела спільне господарство (Т. 1, а.с.17).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2019 року у справі № 127/12954/18 за позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Перша Вінницька державна нотаріальна контора, за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання недійсною заяви про скасування заповіту відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсною заяви від 12 липня 2016 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування заповіту від 23 жовтня 2015 року за реєстровим № 1-2005 (усе майно заповідано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках). В описовій частині рішення суду зазначено, що позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 мотивований тим, що з травня 2000 р. по травень 2010 року вони проживали в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 .. В цей період батько ОСОБА_10 разом з дітьми ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та дружиною доглядали за ОСОБА_4 , допомагали по господарству, оплачували комунальні послуги за неї, забезпечували продуктами та всім необхідним для проживання (Т. 1, а.с.24-28).

Згідно довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Акад. О.І. Ющенка ВОР» від 16 березня 2020 року № 88 ОСОБА_1 , молодша медична сестра (буфетниця), перебувала у відпустці без збереження заробітної плати 8 календарних днів з 15 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року (Т. 1, а.с.146).

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 вбачається, що ОСОБА_1 мала стабільний дохід за період часу з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року (Т. 1, а.с.143-145).

Згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 06 травня 2020 року ОСОБА_1 отримувала грошові перекази від ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за період часу з 10 лютого 2014 року по 09 квітня 2015 року у розмірі 7000,00 доларів США та 12000,0 російських рублів (Т. 1, а.с.147-148).

На а.с. 45, Т. 1 квитанції та чеки про придбання медичних препаратів та ліків за 06 грудня 2020 року та 08 грудня 2020 року.

На а.с. 65, Т.1. письмові документи, що підтверджують витрати на поховання та організацію поминального обіду померлої ОСОБА_4 , понесені ОСОБА_1 .

В матеріалах спадкової справи № 20/2018 до майна померлої ОСОБА_4 міститься копія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головікіною Я.В. за реєстровим № 1240 від 21 березня 2018 року з строком дії три роки (до 21 березня 2021 року), якою ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_14 оформити спадкові права після смерті ОСОБА_4 та отримати свідоцтва про право на спадщину на будь-яке нерухоме майно; зареєструвати майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 з правом отримання правовставновчих документів та документів, що підтверджують реєстрацію права власності на нерухоме майно (Т. 1, а.с.86).

28 лютого 2020 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а саме на квартиру АДРЕСА_4 за реєстровим № 4-663 (Т. 1, а.с.114).

28 лютого 2020 року Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 за реєстровим № 4-666 (Т.1, а.с 116).

В той же день право власності на вищезазначені квартири було зареєстровано за ОСОБА_2 , що доводиться інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 березня 2020 року (Т. 1, а.с. 19-23).

25 березня 2020 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу Скутельник І.А. посвідчено за реєстровим № 1720 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же день приватним нотаріусом зареєстровано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 , що доводиться інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 квітня 2020 року (Т. 1, а.с. 139-141, Т. 2, а.с. 2-3).

08 квітня 2020 року згідно постанови про арешт майна Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) накладено арешт на квартири за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , що доводиться інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 квітня 2020 року та постановою про закінчення виконавчого провадження № 61755357 від 08 квітня 2020 року з примусового виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 127/6148/20 про накладення арешту.

Згідно інформації від 06 серпня 2020 року № 100, наданої виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області, відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 у відділі реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Обухівської міської ради не значиться (Т. 2, а.с. 135).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 23 вересня 2020 року № 45282 ОСОБА_3 з 23 вересня 2020 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . (Т. 2, а.с.180).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 23 вересня 2020 року № 45280 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 23 вересня 2020 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (Т. 2, а с. 182).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 12 жовтня 2020 року № 49289 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 12 жовтня 2020 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (Т. 2, а.с. 181).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, із досліджених місцевим судом матеріалів вказаної справи убачається, що ОСОБА_4 була особою похилого віку, починаючи з 2007 року тяжко хворіла, у зв`язку з чим перебувала на лікуванні у лікарнях, у тому числі стаціонарному. Стан здоров`я ОСОБА_4 за життя не покращувався, а з роками - погіршувався. ОСОБА_4 потребувала постійного стороннього догляду. Догляд за нею, медикаментозне забезпечення, приготування їжі, забезпечення її харчування, придбання необхідних речей, прибирання за останньою та сплату комунальних послуг здійснювала позивач ОСОБА_1 . Вказані факти встановлено, зокрема, на підставі показів свідків, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , які підтвердили факт постійного догляду ОСОБА_1 за хворою ОСОБА_4 , померлою у віці 86 років від хронічної серцевої недостатності, ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІІ ступеня, дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ступеня, похованням якої також займалася ОСОБА_1 .

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про перебування спадкодавця у безпорадному стані починаючи з 2007 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується медичною документацією, яка наявна в матеріалах справи.

Встановивши, що ОСОБА_1 , проживаючи з 2011 року по 19 грудня 2017 року із сім`єю, поряд з квартирою в якій проживала ОСОБА_4 , у зв`язку із її незадовільним станом здоров`я і потребою в сторонній допомозі, протягом вказаного періоду, забезпечувала їй догляд і піклування, місцевий суд правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 1259 ЦК України щодо надання позивачу права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями другої черги, змінивши черговість одержання права на спадкування.

Колегія суддів погоджується із цим висновком як із таким, що відповідає обставинам справи та зазначеним вимогам закону.

З огляду на викладене, в силу ст.ст. 203, 1301 ЦК України, а також врахувавши, що у разі внесення змін до свідоцтва про прав на спадщину за законом в частині розміру частки спадкоємця до Державного реєстру прав вноситься запис про зміну розміру частки у праві власності на нерухоме майно, суд попередньої інстанції прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, внесення до них зміни в частині розміру частки у спадщині, оскільки такі є похідними від вказаної частини основних позовних вимог, які були задоволенні.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що суд попередньої інстанції не встановив обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, зокрема те, що позивач не довела факт перебування спадкодавця на її матеріальному забезпеченні не є слушними, оскільки спростовуються викладеними висновками в оскаржуваному рішенні суду з наданням належної оцінки кожному наявному доказу в матеріалах справи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, у вказаній частині, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Поряд з цим, задовольняючи вимоги позивача в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 в частині продажу Ѕ частки квартири та внесення зміни до записів про право власності, місцевий суд припустився помилки, в зв`язку з чим колегія суддів вважає рішення у зазначеній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову в задоволенні цих вимог.

Так, підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Підставою недійсності правочину згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною.

За приписами ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний правовий висновок узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18).

Колегія суддів вважає, що за наявними матеріалами справи позивач не довела існування підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , посвідченого 25 березня 2020 року за реєстровим № 1720 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. недійсним з підстав недодержання в момент вчинення правочину його сторонами вимог, передбачених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Зазначені позивачкою підстави, зокрема, можливе визнання за нею права на спадкування з спадкоємцем другої черги та належність їй цієї спадщини з моменту відкриття, у розумінні ст. 203 ЦК України не є тими підставами, з якими закон пов`язує визнання оспорюваного договору в частині недійсним.

В зв`язку з відсутністю підстав для задоволення вказаних вимог позивачки, не підлягають до задоволення і похідні вимоги про внесення змін до запису про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в зв`зку з чим рішення місцевого суду у вказаній частині слід скасувати, ухваливши нове про відмову в задоволенні частини цих вимог. В решті ж рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4 , посвідчений 25 березня 2020 року, за реєстровим № 1720 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. в частині продажу (передачі та прийняття у власність) 1/2 частини квартири та внесення змін до запису про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови, на підставі п. 6 ст. 259 ЦПК України складений 24 травня 2022 року.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета