Номер провадження: 22-ц/813/8385/22
Справа № 2-8607/2007
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.

Полікарпової О.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйоване приміщення,-

в с т а н о в и в:

21 грудня 2007 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив у зазначеній справі рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок під літ. Ж, що складається з : 1-5- житлова кімната, площею 22,6 кв.м., 1-4 житлова кімната, площею 11,1 кв.м., 1-3 житлова кімната, площею 11,4 кв.м., 1-2 кухня, площею 13,9 кв.м., 1-6 санвузол площею 9,9 кв.м., 1-1 коридор, площею 6,7 кв.м., загальною площею 75,6 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 612 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

28 вересня 2022 року ОСОБА_2 поштовим відправленням направив до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що в 2001 році прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_3 ,а саме житловий будинок з надвірними будівлями , який знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку літ. А житловою площею 54,4 кв.м. та надвірних будівель: Б літня кухня, Г туалет, Е гараж, І-мостіння, ІІ-цистерна, №1-5 огородження, розташований на земельній ділянці площею 612 кв.м.

У 2005 році частину будинку без вирішення питання про порядок землекористування ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 25.10.2005 року, а саме 45/100 частин житлового будинку літ. А та надвірних споруд , розташованих на земельній 612 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Скаржник зазначив, що з 2006 р. по 2013 р. знаходився у місцях позбавлення волі, за цей час ОСОБА_1 побудувала на земельній ділянці АДРЕСА_1 незаконну будівлю, яку узаконила оскаржуваним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси. Скаржник зазначає, що до теперішнього часу був впевнений, що земельна ділянка належить йому, звертався до різних інстанцій та дізнався, що оскаржуваним рішенням у нього незаконно відібрали землю. До апеляційної скарги також надано копію відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 16.12.2021 року, згідно якого управління ДАБК ОМР розглянуто звернення ОСОБА_2 від 18.10.2021 року стосовно дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведено захід ДАБК, складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

На підставі викладеного ОСОБА_2 , оспорюючи незаконне позбавлення його частини земельної ділянки, просив розібратися в даному питанні.

12.10.2022 року на адресу апеляційного суду надійшли матеріали справи, ухвалою від 17 жовтня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме подачі до Одеського апеляційного суду: вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наданням доказів на його підтвердження; документів, що підтверджують сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 76,50 грн.; усунення недоліків апеляційної скарги щодо її форми та змісту.

04 листопада 2022 року адресу суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21.12.2007 року, ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 11.02.2008 року та додаткове рішення того ж суду від 04.03.2008 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та квитанцією про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду.

На виконання вимог, зазначених в ухвалі суду, ОСОБА_2 повторно подав копії документів на підтвердження прийняття у спадщину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями згідно свідоцтва від 22.10.2001 року; документи про відчуження 45/100 частин вказаного будинку ОСОБА_1 згідно договору від 25.10.2005 року та підтвердження права власності ОСОБА_2 на 55/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Надав копію довідки про звільнення з місць позбавлення волі, згідно якої ОСОБА_2 відбував покарання з 02.03.2006 року по 04.06.2013 року. Повторно надав відповідь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 16.12.2021 року, про розгляд управлінням ДАБК ОМР звернення ОСОБА_2 від 18.10.2021 року стосовно дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.84,85, 89,99).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що про існування оскарженого рішення йому стало відомо 22.09.2022 року від приватного нотаріуса, ні точної дати, ні номера справи йому не було відомо. Про наявність роз`яснення судового рішення та додаткового рішення суду дізнався після ознайомлення його адвоката з матеріалами справи.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив поновити строк на апеляційне оскарження та ухвалити постанову, якою скасувати рішення Малиновсього районного суду м. Одеси від 21.12.2007 року, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2008 року, додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання права власності на реконструйоване приміщення.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 10.11.2022 року залишив без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану 04.11.2022 року.

Підставою залишення апеляційної скарги без руху зазначено пропуск заявником строку на апеляційне оскарження, наведені заявником підстави пропуску, суд вважав неповажними, роз`яснив про право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження і зазначити інші поважні причини для його поновлення.

Окрім того, в апеляційній скарзі від 04.11.2022 року ОСОБА_2 додатково оскаржено ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2008 року, однак не додано документи, що підтверджують сплату судового збору. В зв`язку з цим надано строк для усунення недоліків і в цій частині та надання документів про сплату судового збору в сумі 496,20 грн.

На виконання вимог, зазначених в ухвалі Одеського апеляційного суду від 10.11.2022 року ОСОБА_2 подав квитанцію про сплату судового збору в сумі 496,20 грн. та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначив, що справу №2-8607/2007 розглянуто без його участі та повідомлення. Відповідь управління ДАБК Одеської міської ради від 16.12.2021 року не містить даних про існування оскаржених рішень, а тому, на думку скаржника не може бути доказом його обізнаності про оскаржувані рішення рік тому. Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_1 розпорядилась своєю часткою, продала її ОСОБА_4 , просив притягнути останнього до участі у справі, як нового власника.

На цій підставі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначених вище рішення від 21.12.2007 р., ухвали від 11.02.2008 року та додаткового рішення від 04.03.2008 року, а також залучити ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 294 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення оскаржених судових рішень, визначено подачу заяви про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційної скарги на рішення суду - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно на подачу заяви про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції - протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги на ухвалу суду - протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України в редакції, яка діє на момент подачі скарги за загальним правилом апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (п.п. 1,2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

У наведеній ситуації з метою вирішення процесуального питання допуску до апеляційного оскарження судових рішень суд апеляційної інстанції враховує, оцінює та перевіряє наведені скаржником виняткові обставини, які зумовили тривалий пропуск строку звернення із апеляційною скаргою, тобто ті обставини, які визначені виключно у частині другій статті 358 ЦПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником зазначено, що суд першої інстанції не повідомляв його про розгляд даної справи та не направляв жодного процесуального документа, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, посилання на право суду щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у разі неповідомлення скаржника про розгляд справи, не виключає встановлення наявності або відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджали реалізації права на апеляційне оскарження, з огляду на обізнаність щодо обставин встановлених цим рішенням.

Скаржник зазначив, що оскаржені ним рішення, додаткове рішення та ухвала про роз`яснення рішення ухвалені в період його перебування в місцях позбавлення волі. Співвласниці домоволодіння за договором купівлі-продажу від 25.10.2005 року ОСОБА_1 , належало 45/100 частин житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1 без визначення порядку землекористування між співвласниками, оскарженим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2017 року за її позовом узаконено зведення останньою нового житлового будинку літ. Ж, загальною площею 75,6 кв.м. на земельній ділянці за вказаною вище адресою. Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2008 року рішення від 21.12.2007 року доповнено визнанням, що право власності ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 складає 74/100 частин.

Обгрунтовуючи доводи скарги ОСОБА_2 посилається на незаконне заволодіння ОСОБА_1 його земельною ділянкою, оскільки при відчуженні ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45/100 частин житлового будинку у 2005 році земельна ділянка не розподілялась та останній не виділялась.

Скаржник зазначає, що в червні 2013 року після повернення з місць позбавлення волі він був обізнаний щодо зведення на спільній земельній ділянці ОСОБА_1 житлового будинку.

Отже, скаржником не заперечується обізнаність про вказані вище обставини та своє порушене право з 2013 року, а також звернення до відповідачки по справі з вимогою надати пояснення.

До апеляційної скарги додано відповідь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 16.12.2021 року на звернення ОСОБА_2 від 18.10.2021 року стосовно проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, доводи про те, що скаржнику більше 9 років після звільнення з місць позбавлення волі були невідомі дата та номер оскаржуваного рішення від 21.12.2007 року, що унеможливлювало його оскарження,- не є переконливими, оскільки фактичні обставини щодо будівництва житлового будинку літ. "Ж" на земельній ділянці АДРЕСА_1 були відомі ОСОБА_2 весь цей час, що ним не заперечується і за відсутності будь-яких перешкод він мав можливість встановити правові підстави цього будівництва, як співвласник домоволодіння та оспорити їх.

Отже , при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що скаржником не наведено поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, які об`єктивно перешкоджали йому реалізувати своє право.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Згідно з пунктом 8 статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняття рішення у їх справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Європейський Суд з прав людини (далі- ЄСПЛ) у своєму рішенні у справі "Варбанов проти Болгарії" (Varbanov v. Bulgaria), №31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) зазначив, "що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

У рішенні від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93).

У рішенні від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

При вирішенні питання відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявник не навів переконливих доводів, які дали б суду апеляційної інстанції підстави для відкриття апеляційного провадження у справі зі спливом майже 15 років з дня ухвалення судового рішення.

Враховуючи те, що протягом встановленого строку скаржник не виконав вимоги ухвали суду від 10.11.2022, зокрема, не надав суду належних доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а причини, зазначені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані неповажними, відтак, підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду відсутні і у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21.12.2007 року, ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 11.02.2008 року та додаткове рішення того ж суду від 04.03.2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйоване приміщення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова