ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2026/20

Головуючий у першій інстанції Циганко М. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1208/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Малодівицька селищна рада Прилуцького району Чернігівської області

треті особи: Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на його спадкове майно. На момент смерті ОСОБА_3 існував заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 27.03.2009 року №97, згідно з яким батько позивача все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті, і на що він за законом матиме право, заповідає своєму сину ОСОБА_1 . Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачем були знайдені правовстановлюючі документи на майно, зокрема, на земельну ділянку та будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належали покійному брату позивача ОСОБА_4 . Позивач зазначав, що оскільки домоволодіння та земельні ділянки не було зареєстровано за померлим батьком, який фактично успадкував дане майно після смерті сина, то за даних обставин, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на: житловий будинок та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Малодівицьку селищну раду Прилуцького району Чернігівської області надати дозвіл на оформлення технічної та правової документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з присвоєнням кадастрового номера, здійснити державну реєстрацію зазначених земельних ділянок.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2022 року, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.10.2022 року, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Також до апеляційного суду ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить задовольнити подану ним заву про забезпечення позову, та накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0243, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нерухоме майно, що розміщене на ній, яке зареєстровано за ОСОБА_5 , відповідно до інформації із державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що є підстави вважати, що відповідні земельні ділянки та об`єкти нерухомого майна, які є предметом спору, без згоди позивача можуть бути відчужені на користь третіх осіб, їх відчуження може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим поновлення порушених прав та інтересів позивача. ОСОБА_1 зазначає, що зважаючи на те, що ОСОБА_5 здійснено державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки, в межі якої входять об`єкти нерухомого майна та відповідні земельні ділянки, які є предметом спору, то лише накладення арешту на зазначену земельну ділянку та нерухоме майно ОСОБА_5 , яке розміщено на ній, може забезпечити позов ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 вказує, що вищевказані обставини підтверджуються у мотивувальній частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2022 року у даній справі №742/2026/20.

Відповідно до приписів статті 153 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №742/2026/20, без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про забезпечення позову, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1, ч.2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Виходячи зі змісту ч.1 статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і серед іншого, повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику. Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.3 статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, висновки якої враховує апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до даних правовідносин, вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому, необхідно зазначити, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі, в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому, існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що є підстави вважати, що відповідні земельні ділянки та об`єкти нерухомого майна, які є предметом спору, без згоди позивача можуть бути відчужені на користь третіх осіб, їх відчуження може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Приписи ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, зазначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та достатніх доказів, у розумінні статей:77,80 ЦПК України, на підтвердження доводів заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0243, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нерухоме майно, що розміщено на ній, яке зареєстроване за ОСОБА_5 , який є третьою особою по даній справі, не є предметом позовних вимог ОСОБА_1 у справі №742/2026/20, оскільки у вимогах заявленого позову йдеться мова про земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Звертаючись із заявою про забезпечення позову, а саме, накладення арешту на вказану земельну ділянку та на нерухоме майно, що розміщено на ній, ОСОБА_1 не конкретизує та не вказує у поданій заяві, на яке саме нерухоме майно, належне ОСОБА_5 , що знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 , він просить накласти арешт.

ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову зазначає, що зважаючи на те, що ОСОБА_5 здійснено державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки, в межі якої входять об`єкти нерухомого майна та відповідні земельні ділянки, які є предметом спору, то лише накладення арешту на зазначену земельну ділянку та нерухоме майно ОСОБА_5 , яке розміщено на ній, може забезпечити позов ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 вказує, що вищевказані обставини підтверджуються у мотивувальній частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2022 року у даній справі №742/2026/20.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що посилання ОСОБА_1 на обставини, викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції від 18.10.2022 року у даній справі, яке не набрало законної сили, і оскаржується ОСОБА_1 в апеляційному порядку, як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам права, не можуть бути підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. При розгляді заяви про забезпечення позову судом вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, і не встановлюються обставини по суті заявлених позовних вимог.

При цьому, матеріали справи не містять в собі належних та достатніх, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який вказує ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову. Посилання ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову лише на ймовірну можливість того, що третя особа по справі ОСОБА_2 , може вжити заходів щодо відчуження належного йому майна, є припущенням, і не може бути достатньою підставою для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Крім того, матеріали заяви не містять відповідних доказів щодо вартості майна, яке є предметом забезпечення позову, станом на хронологічний час звернення до суду, що не дає змоги суду з`ясувати, чи є співмірними заходи забезпечення позову із вимогами, які є предметом позову.

Здійснення ОСОБА_5 державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0243, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та нерухомого майна, що розміщено на ній, не може свідчити про наявність реальної загрози відчуження ОСОБА_5 даного майна.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 статті 81 ЦПК України).

Доводи заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 у даній справі ґрунтується лише на припущеннях, які не можуть бути підставою для задоволення її вимог.

Враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність виду забезпечення позову із заявленими ОСОБА_1 вимогами, а також вищезазначені норми Закону, які регламентують дані правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись статтями: 149, 150, 152, 153, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повної ухвали - 22.12.2022 року.

Головуючий: Судді: