Справа № 754/5522/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений договір позики від 01.04.2021 року, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 168000, 00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.05.2022 року. Також відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 500000, 00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.06.2021 року. Але в установлений строк грошові кошти не повернув.

26.07.2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Вказана заява мотивована тим, що на момент звернення до суду з даним позовом грошові кошти відповідачем не повернуті. Станом на день звернення з даним позовом сума боргу відповідача перед позивачем становить 668000, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення до суду з позовом становить 19542273, 20 грн. За даними Фонду державного майна України та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно оціночна вартість майна, що належить відповідачу, становить: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_8, - 1333540, 87 грн.; земельна ділянка за адресою: Київська область, Тетіївський район, с/рада Горошківка - 98220, 00 грн.; квартира АДРЕСА_1 - 3734966, 82 грн.; земельна ділянка за адресою: Полтавська область, Миргородський район - 100977, 00 грн.; садовий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район - 1492022, 00 грн.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що долучені до позову, відповідач 07.07.2021 року відчужив право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, а через 5 днів вказана квартира була відчужена іншій особі. На момент відчуження квартири відповідач вже мав непогашену суму боргу у розмірі 500000, 00 доларів, але при цьому грошові кошти позивачу не повернув. За даними Фонду державного майна України вартість вказаної квартири становить 1488514, 05 грн.

Враховуючи те, що на даний час державні реєстратори та нотаріуси мають право вчиняти реєстраційні дії та посвідчувати правочини щодо відчуження майна, у позивача є всі підстави вважати, що відповідач може переоформити право власності на майно на інших осіб з метою уникнення звернення стягнення на майно, враховуючи розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Крім того, представник вказує, що з урахуванням ситуації у країні неможливо передбачити термін судового розгляду, а відповідно наявність судового спору, що є підставою для намагання реалізувати (відчужити) майно або його обтяжити.

На підставі викладеного представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8; земельну ділянку, що знаходиться у с/раді Горошківка Тетіївського району Київської області; квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що знаходиться у с/раді Ярмаківська Миргородського району Полтавської області; квартиру АДРЕСА_2 ; садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить суд забезпечити позову, зважаючи на те, що станом на день звернення з даним позовом сума боргу відповідача перед позивачем становить 668000, 00 доларів США, на даний час державні реєстратори та нотаріуси мають право вчиняти реєстраційні дії та посвідчувати правочини щодо відчуження майна, у позивача є всі підстави вважати, що відповідач може переоформити право власності на майно на інших осіб з метою уникнення звернення стягнення на майно, враховуючи розмір заборгованості відповідача перед позивачем.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір боргу відповідача перед позивачем на даний час становить 680000, 00 доларів США.

З наданих представником позивача документів вбачається, що станом на день звернення з даним позовом сума боргу відповідача перед позивачем становить 668000, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення до суду з позовом становить 19542273, 20 грн.

За даними Фонду державного майна України та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно оціночна вартість майна, що належить відповідачу, становить: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_8, - 1333540, 87 грн.; земельна ділянка за адресою: Київська область, Тетіївський район, с/рада Горошківка - 98220, 00 грн.; квартира АДРЕСА_1 - 3734966, 82 грн.; земельна ділянка за адресою: Полтавська область, Миргородський район - 100977, 00 грн.; садовий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район - 1492022, 00 грн.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що долучені до позову, відповідач 07.07.2021 року відчужив право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, а через 5 днів вказана квартира була відчужена іншій особі. На момент відчуження квартири відповідач вже мав непогашену суму боргу у розмірі 500000, 00 доларів, але при цьому грошові кошти позивачу не повернув. За даними Фонду державного майна України вартість вказаної квартири становить 1488514, 05 грн.

Як передбачено діючим законодавством, метою вжиття заходів забезпечення позову у цивільному судочинстві, зокрема, є забезпечення ефективного захисту прав позивача, що також повністю відповідає завданню цивільного судочинства.

Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 26.02.2021 року у справі № 405/137/19 зазначено наступне: «Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим».

Таким чином, ефективний захист прав позивача у межах даної справи прямо залежить від вжиття заявлених ним заходів забезпечення позову з метою збереження власності позивача до моменту виконання судового рішення та відновлення порушених прав позивача як власника грошових коштів.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Суд зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, суд цивільної юрисдикції повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Наданими позивачем письмовими доказами доведений факт вчинення відповідачами можливих дій щодо відчуження нерухомого майна, а також факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднути чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, що завдасть значних збитків позивачу, оскільки сума боргу є значною (майже 20 млн. грн..), виконати судове рішення без урахування можливості звернення стягнення на майно відповідача (у разі задоволення позовних вимог) буде вкрай складним, у тому числі через воєнний стан, що на даний час діє в Україні.

Враховуючи викладене вище, вимоги національного та міжнародного законодавства, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на наступне майно:

- земельну ділянку, кадастровий номер :08:589:0288, площею 0, 1 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8, вартістю 1333540, 87 грн.;

- земельну ділянку, кадастровий номер :05:008:0009, площею 2, 3102 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, вартістю 98220, 00 грн.;

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56, 6 кв.м., житловою площею 29, 4 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, вартістю 3734966, 82 грн.;

- земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0023, площею 2, 822 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, вартістю 100977, 00 грн.;

- садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту 33200400, вартістю 1492022, 00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки з моменту набрання законної сили.

Дані про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Суддя О.В.Лісовська