Справа № 345/1271/22
Провадження № 2-др/345/13/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі судді Сухарник І.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить суд винести додаткове рішення про повернення їй судових витрат, понесених у зв`язку із скасуванням судового наказу по справі № 345/1271/22, а саме судового збору в розмірі 124,05 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 1000,00 гривень.

Судом встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2022 був скасований судовий наказ у справі 345/1271/22, виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 30.05.2022, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» заборгованості зі сплати послуг з управління будинком в розмірі 5046,86 гривень, а також 248,10 гривень судового збору.

За складання заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 сплатила адвокату Коваленко О.В. 1000,00 гривень (а.с. 36). Крім того, ОСОБА_1 сплатила 124,05 гривень судового збору (а.с. 32).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст. 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Боржник звернувся в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга ст. 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження стягувач у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. Оскільки в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу. Разом з тим, боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч. 2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню на користь заявника лише у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Керуючись ст.42, 133, 137, 164, 170, 171 ЦПК України, суд -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя