РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міс ькрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2022 ОСОБА_1 звернулась в суд з цим позовом в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування її будинком.

Стислий виклад позицій позивача.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач являється єдиними власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Відповідач, який являється колишнім чоловіком позивача зареєстрований за даною адресою, проте не проживає за місцем реєстрації з 08.07.2021 у зв`язку з переїздом в с. Северинівка Жмеринського району.

В зв`язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, остання не має права на отримання субсидій та відчуження будинку. Відповідач в свою чергу відмовляється добровільно знятись з реєстрації, чим створює позивачу перешкоди у розпорядженні власністю.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

10.10.2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справа призначена до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10.11.2022.

10.11.2022 розгляд справи відкладено на 07.12.2022.

07.12.2022 позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву. Відповідно до якої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Додатково вказала, що просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, позовні вимоги позивач визнав, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Вказав, що зняття з реєстрації проводиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивач ОСОБА_1 являється одноособовим власником будинку в АДРЕСА_1 , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягу щ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10).

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 21.10.2021, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.11-12).

Як вбачається з довідки Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 15.09.2022 №367 ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає з 08.07.2021 по АДРЕСА_1 (а.с.13).

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони містять інформацію про предмет доказування.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно до абзацу 2 п. 34 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації

Отже, право користування будинком похідне від права власності на будинок. Оскільки право власності у попереднього власника на житло припинилось, то припинилось і право відповідача на користування нею.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в належному позивачу будинку, приходить до висновку, що право власника даного житла - позивача ОСОБА_1 порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а відповідно позов задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути сплачену позивачем суму судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 11-13, 141, 76-83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ