Провадження № 4-с/537/7/2022
Справа № 537/430/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Савічевій М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткової Марини Григорівни, за участю заінтересованих осіб: Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткової М.Г., згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Короткової М.Г. в частині винесення постанов від 17 лютого 2022 року про арешт коштів та про арешт майна; скасувати постанову старшого державного виконавця Короткової М.Г. про арешт коштів в частині накладення арешту на картку для отримання заробітної плати; скасувати постанову старшого державного виконавця Короткової М.Г. в частині винесення постанов від 17 лютого 2022 року про арешт майна.

Вимоги скарги мотивовані тим, що рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2021 року задоволено частково позов Комунального підприємства «Теплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. За вказаним рішенням видано виконавчий лист.

Згаданий виконавчий лист прийнято на виконання до Крюківським ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області та відкрито виконавче провадження № 68694358. Постановою старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткової М.Г. від 17 лютого 2022 року накладено арешт на кошти боржника. На підставі вказаної постанови безпідставно та передчасно накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку заробітної плати скаржника. 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 направлено на адресу державного виконавця та АТ КБ «Приватбанк» листи з проханням зняти блокування із зарплатного рахунку. Станом на дату звернення зі скаргою до суду арешт не знятий. Скаржник вважає, що внаслідок незаконних та передчасних дій державного виконавця заблоковано рахунок, що унеможливлює користування карткою, а також позбавило його будь яких засобів до існування та порушує його право на соціальних захист.

Скаржник зазначає, що постанова державного виконавця про арешт майна винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», адже якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється.

Крім того, ОСОБА_1 в скарзі вказує на те, що вищезазначені постанови державного виконавця не було ним отримано у законний спосіб.

За викладених вище обставин, ОСОБА_1 вважає дії старшого державного виконавця Короткової М.Г. в частині винесення постанов від 17 лютого 2022 року про арешт коштів та про арешт майна неправомірними та просить суд їх скасувати. У зв`язку з цим скаржник і вимушений звернутись до суду.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно направив заяву,згідно якої просив розгляну справу без його участі та зазначив, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду клопотання, згідно якої просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на скаргу. В заяві також зазначив, що просить суд розглянути справу без участі представника відділу.

Згідно змісту відзиву, наданого до суду начальником Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Дусмурадовою Л., остання просила суд відмовити в задоволенні скарги з наступних підстав.

Посилання скаржника на те, що постанови про арешт коштів від 17 лютого 2022 року про арешт коштів та про арешт майна боржника винесені безпідставно та передчасно не відповідає вимогам чинного законодавства, так як відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження; арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. Начальник відділу зазначає, що постанова виконавця про арешт майна боржника винесена для забезпечення реального виконання рішення, а не з метою звернення стягнення на єдине житло та земельну ділянку боржника, як вказує у своїй скарзі ОСОБА_1 .

Крім того, твердження скаржника на те, що дії державного виконавця щодо арешту коштів боржника позбавили останнього права виконати добровільно боргові зобов`язання шляхом відрахування 20% із заробітної плати не відповідає дійсності, так як чинним законодавством не передбачено добровільне виконання боржником рішення суду після подання виконавчого документа стягувачем до виконання, а відповідно до п.п. 1,2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум; за іншими виконавчими документами виконавець має право (а не обов`язок) звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. В даному виконавчому провадженні сума боргу перевищує 5 мінімальних розмірів заробітної плати.

Представник Крюківського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області у відзиві зазначив, що посилання скаржника на те, що внаслідок незаконних та передчасних дій державного виконавця заблоковано рахунок боржника, не відповідає дійсності, так як державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника на конкретну суму боргу за виконавчим провадженням, а не про арешт рахунку боржника, що передбачено статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження». Щодо твердження скаржника на те, що боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду, не відповідає нормам чинного законодавства, так як постановою про відкриття виконавчого провадження строк для добровільного виконання рішення суду не встановлюється. За викладених у відзиві обставин представник відповідача вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

19 травня 2022 року до суду від скаржника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній наполягає на задоволенні скарги, оскільки вважає, що постанови державного виконавця від 17 лютого 2022 року про арешт майна та арешт коштів винесені безпідставно та передчасно, з порушенням чинного законодавства. Скаржник зазначає, що вчинені дії відповідача не забезпечили реального виконання рішення, а натомість заподіяли значної матеріальної та моральної шкоди скаржнику та його родині.

Представник стягувача (заінтересованої особи), КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, не надали до суду пояснень про причини неявки.

Оскільки частиною 2 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність скаржника ОСОБА_1 , представника Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника заінтересованої особи (стягувача) КП «Теплонерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Суд, вивчивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

В провадженні Крюківського відділу державної виконавчої у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 68694358 з примусового виконання виконавчого листа №537/430/21, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області 08 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області боргу на загальну суму 31 973 грн. 59 коп.

Виконавче провадження №68694358 відкрито 17 лютого 2022 року, про що старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротковою М.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», 17 лютого 2022 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 3 197 грн. 36 коп.

У відповідності до вимог статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, державним виконавцем винесено постанову від 17 лютого 2022 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300 грн. 00 коп.

Крім того, 17 лютого 2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника № 68694358 на загальну суму боргу 35 470 грн. 95 коп. (31 973 грн. 59 коп. - сума боргу за виконавчим документом + 3 197 грн. 36 коп. - сума виконавчого збору + 300 грн. 00 коп. - сума витрат виконавчого провадження).

17 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротковою М.Г. винесено постанову про арешт майна боржника № 68694358 на все рухоме та нерухоме майно у межах суми стягнення 35 470 грн. 95 коп.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених скаржником вимог, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

№1403-VIII від 02 червня 2016 року, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у даному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, саме виконавець визначає обсяг дій, які слід вчинити для виконання судового рішення.

Відповідно до підпункту 7 пункту 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 56 вищевказаного Закону, постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

17 лютого 2022 року головним державним виконавцем Коротковою М.Г. відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 .

Крім того, 17 лютого 2022 року державним виконавцем також винесено постанову про арешт майна, якою накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику. Вказана постанова винесена державним виконавцем у відповідності вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення реального виконання рішення суду, а не для звернення стягнення на єдине житло та земельну ділянку боржника, оскільки відповідно до частини 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» для здійснення стягнення виносяться постанова про опис та арешт майна (конкретно визначеного майна, яке в подальшому підлягає оцінці та реалізації в рахунок погашення боргу). Як вбачається з матеріалів справи вказані дії державним виконавцем не проводились.

Як встановлено в судовому засіданні, зазначені вище постанови державного виконавця були винесені у відповідності до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином посилання скаржника на те, що постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника від 17 лютого 2022 року винесені безпідставно та передчасно не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Однак, як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалося учасниками справи, в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача про звернення стягнення на заробітну плату, при цьому загальна сума боргу складає 35 470 грн. 95 коп., що перевищує 5 мінімальних розмірів заробітної плати. Отже, твердження скаржника про те, що внаслідок незаконних та протиправних дій державного виконавця заблоковано його рахунок не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи, так як державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника на конкретну суму боргу за виконавчим провадженням, а не про арешт рахунку боржника, що передбачено статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник посилається на те, що рахунок, на якому арештовані кошти є рахунком із спеціальним режимом, на кошти на якому заборонено накладати арешт у відповідності до вимог пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, постановою Верховного Суду України, закріпленою в постанові від 03.02.2021 № 756/1927/16-ц, встановлено, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадженя» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з частиною 4 статті 59 вказаного Закону.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Таким чином, якщо рахунок, на який здійснюється зарахування зарплати, пенсії, стипендії чи соціальних виплат, є поточним, то арешт може бути накладено на усі доступні кошти відповідно до резолютивної частини постанови про арешт коштів боржника. Якщо ж банк відкрив клієнту окремий рахунок для зарахування цільових надходжень, то банк повертає без виконання отриману від виконавця постанову про арешт коштів боржника із зазначенням причин повернення.

Як встановлено в судовому засідання в межах виконавчого провадження № 68694358 від АТ КБ «Приватбанк» не надходили відомості про те, що певний належний скаржнику рахунок відкрито виключно для отримання заробітної плати і що на кошти, які надходять на цей рахунок заборонено накладати арешт. З огляду на вище вказане рахунок в АТ КБ «Приватбанк» не є рахунком із спеціальним режимом використання, спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та роз`ясненням права сторін ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, направлена на адресу, вказану у виконавчому документі: АДРЕСА_1 ) за вих. № 15371 рекомендованим листом. Згідно відомостей з сайту Укрпошти поштове відправлення № 370 01 березня 2022 року вручено особисто.

Таким чином, дії державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого листа №537/430/21, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 08 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області боргу на загальну суму 31 973 грн. 59 коп., зокрема і щодо винесення оскаржуваних постанов про арешт майна та про арешт коштів боржника здійснені виключно у спосіб встановлений Законом України «Про виконавче провадження» та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених вище обставин, аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт, що дії державного виконавця в ході проведення виконавчого провадження відповідали вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткової М.Г. слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 259, 260, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на дії старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткової Марини Григорівни (службова адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Ігоря Сердюка, будинок 43), за участю заінтересованих осіб: Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68 ); ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ); ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 26 липня 2022 року.

Суддя: Д. О. Зоріна