Справа № 368/792/22
Рішення

Іменем України

"08" грудня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

встановив :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 47,2 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району.

Заповіту ОСОБА_4 заповіт не складав.

Спадкоємцями першої черги залишилися його дружина та діти.

Однак, за умов відсутності правовстановлюючого документу на землю, позивачка не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину земельну ділянку, а тому просять визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву в якій просять слухати справу у їхню відсутність, позов підтримують та просять його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав. Однак після оголошення перерви, в судове засідання не з`явився.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 47,2 га, яка розташована на території Шпендіської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Рішенням 19 сесії XXII скликання Кагарлицької районної ради народних депутатів від 02.12.1997 р. №231 ОСОБА_4 було надано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку загальною площею 20,0 га на території Шпендівської сільської ради.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 було видано державний акт на право постійного користування землею від 02.03.1998 р. серія ІІІ-КВ №007540.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось вищезазначене спадкове майно або право на майно.

За життя ОСОБА_4 заповіт на своє майно не складав.

Після смерті ОСОБА_4 із спадкоємців першої черги залишились його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 . Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_4 не залишилось.

У встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк Позивач прийняла спадщину свого чоловіка ОСОБА_4 шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу, на підставі якої була заведена спадкова справа, що підтверджується листом нотаріальної контори.

Згідно з ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки інших спадкоємців за законом першої черги після ОСОБА_5 , крім позивачки та відповідачів, не залишилось, заповіт не був складений, ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги має право на успадкування всієї спадщини ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1,3 ст.1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Після прийняття спадщини, з метою оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса, який попросив надати правовстановлюючий документ на право власності на спадкове майно на ім`я ОСОБА_4 , а також витяг з Державного земельного кадастру.

ОСОБА_1 надала нотаріусу державний акт на право постійного користування землею від 02.03.1998 р. серія ІІІ-КВ №007540, проте не змогла надати витяг з Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка не була внесена до смерті ОСОБА_4 .

Крім того, згідно державний актів на право власності на земельні ділянки ЯЛ №363443 від 08.11.2010 р., ЯЛ №363444 від 08.11.2010 р„ ЯЛ №363445 від 08.11.2010 р., ЯЛ №363446 від 08.11.2010 р., ЯЛ №363447 від 08.11.2010 р., ЯД №691832 від 29.12.2006 р. померлим ОСОБА_4 та його близькими родичами, в тому позивачем та відповідачами, було розпайовано частину земельної ділянки 47,2 га та площа її зменшилась до 26.8006 га, що не співпадає з площею зазначеною у державному акті на право постійного користування землею від 02.03.1998 р. серія ІІІ-КВ №007540.

У зв`язку з чим, приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку ОСОБА_4 . Відмова у видачі свідоцтв про право на спадщину мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала витягу з Державного земельного кадастру, який би відповідав правовстановлюючому документу, а саме державному акті на право постійного користування землею від 02.03.1998 р. серія ІІІ-КВ №007540.

Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Спадеа і Скалабріно проти Італії», «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Максименко та Герасименко проти України», «Новоселецький проти України» тощо, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах; а також таке втручання передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дане стверджується копіями свідоцтва про смерть, про народження, про укладення шлюбу, державних актів про право власності на земельну ділянку, заяви до нотаріуса, довідки нотаріуса, кадастрових планів.

На даний час власник нерухомого майна ОСОБА_4 помер і згідно ч.4 ст. 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилась в момент смерті .

А тому, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою, як спадкоємцем за законом, право постійного користування на земельну ділянку площею 26,8006 га, що розташована на території Шпендівської сільської ради Обухівського району Київської області, яке належало ОСОБА_4 на підставі державного акту на право постійного користування землею від 02.03.1998 р. серія ІІІ-КВ №007540.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268ЦПК України, ст.. 1217, 1218, 12223, 1225, 1258, 1261, 1270, 1396 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право постійного користування на земельну ділянку площею 26,8006 га, що розташована на території Шпендівської сільської ради Обухівського району Київської області, яке належало ОСОБА_4 на підставі державного акту на право постійного користування землею від 02.03.1998 р. серія ІІІ-КВ №007540.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2022 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.