ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4948/22 Справа № 211/6612/20 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/6612/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Бадалян Н.О.

сторони:

заявник Яковлєвський районний суд Бєлгородської області Російської Федерації

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2021 року, яка постановлена суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 червня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року на адресу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації про визнання і виконання на території України рішення Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації від 07 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 коштів в рахунок компенсації моральної шкоди та витрат на поховання.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2021 року клопотання - задоволено.

Визнано та дозволено примусово виконати на території України рішення Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації про визнання і виконання на території України рішення від 07 листопада 2019 року у цивільній справі № 2-939/2019 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення компенсації моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат на поховання, в частині стягнення моральної шкоди та витрат на поховання з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуту за рішенням Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації від 07 листопада 2019 року моральну шкоду в сумі 222000 гривень 00 коп. та витрати на поховання 40885 гривень 00 копійок.

На підставі даної ухвали видано виконавчий лист.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та вирішення питання з порушенням процедури, визначеною ст. 467 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника боржника ОСОБА_2 адвоката Артеменка О.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації, суд першої інстанції виходив з того, що Російська Федерація є Договірною стороною ратифікованої Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року, а тому рішення суду Російської Федерації визнаються та виконуються на території України.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника (ч. 1 ст. 464 ЦПК України).

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником) (ч. 1 ст. 465 ЦПК України).

Порядок розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду врегульовано статтею 467 ЦПК України.

Зокрема, вказаною правовою нормою регламентовано, що про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

За заявою будь-якої із сторін і за наявності поважних причин суд може перенести час розгляду клопотання, про що повідомляє сторони.

Розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Отже, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні із обов`язковим письмовим повідомленням учасників справи про час та місце розгляду справи, а неявка у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду не відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, є перешкодою для розгляду клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації про визнання і виконання на території України рішення Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації від 07 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 коштів в рахунок компенсації моральної шкоди та витрат на поховання, яке направлялося судом на адресу боржника ОСОБА_2 було повернуто відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 37-38).

Інших судових повідомлень на адресу боржника ОСОБА_2 не направлялося, як і не вирішувалося питання про призначення клопотання до судового розгляду, із визначенням дати, часу і місця судового розгляду клопотання, та з письмовим повідомленням сторін, як це передбачено ч. 2 ст. 467 ЦПК України.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги останнього щодо порушення судом норм процесуального права та вирішення питання з порушенням процедури, визначеною ст. 467 ЦПК України, є обґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд порушив право ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2021 рокускасувати та направити цивільну справу за клопотанням Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації про визнання і виконання на території України рішення Яковлєвського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації від 07 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 коштів в рахунок компенсації моральної шкоди та витрат на поховання до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областідля подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: