Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи - Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори, Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності та права постійного користування в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи - Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори, Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності та права постійного користування в порядку спадкування.

Позивач в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після смерті останнього відкрилась спадщина за законом, до складу якої входять права засновника та голови селянського (фермерського) господарства «Зоря» та права постійного користування земельними ділянками.

Спадкоємцями першої черги, які на момент відкриття спадщини проживали спільно з померлим є дружина - ОСОБА_1 та два сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивачі звернулись до державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори із заявами щодо одержання свідоцтва про право на спадщину селянського (фермерського) господарства «Зоря» як цілісного майнового комплексу, та права постійного користування двома земельними ділянками: 17,49 га - відповідно Державного акту на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за МД № 690 та 5,1 га - відповідно Державного акту на право постійного користування землею серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за МД № 219.

16.03.2020 року було отримано відмову нотаріуса у видачі свідоцтва, у зв`язку з відсутністю майна переданого до капіталу фермерського господарства та прав власності на земельні ділянки.

Таким чином, оскільки на момент одержання земельної ділянки у користування, головою та засновником Фермерського господарства «Зоря» був батько та чоловік позивачів - ОСОБА_4 ним були подані відповідні заяви для одержання земельних ділянок у користування та на його ім`я було видано Державні акти на право постійного користування землею.

Оскільки земельні ділянки були надані засновнику господарства (спадкодавцю) саме для ведення фермерського господарства, вони є матеріальною основою для діяльності господарства, у зв`язку зі смертю спадкодавця діяльність господарства не припинилася, воно не ліквідоване, то право постійного користування земельною ділянкою також не припинилося, тому державна реєстрація права постійного користування земельним ділянками має бути здійснена за позивачами.

На підставі наведених обставин, позивачі звертаються до суду та прохають:

-визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на цілісний майновий комплекс - селянське (фермерське) господарство «Зоря»;

-визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках (кожному 100/300) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування земельними ділянками, які розташовані на території Олександрівської сільської ради, Магдалинівського району, Дніпропетровської області та надані для ведення селянського (фермерського) господарства, площею: 17.49 га та 5,1 га;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області здійснити державну реєстрацію права постійного користування земельних ділянок за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках (кожному 100/300) площею 17,49 га та 5.1 га.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, раніше до суду надав відзив на позовну заяву, де заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що право постійного користування земельною ділянкою, яке належало померлому ОСОБА_4 припинилося, у зв`язку із його смертю та не підлягає спадкуванню, прохав застосувати позовну давність.

Представник третьої особи - Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, раніше представником третьої особи надано пояснення, де зазначено, що право постійного користування земельними ділянками припинилося, у зв`язку зі смертю користувача.

Третя особа - Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік та відповідно батько позивачів ОСОБА_4 (а. с. 10, 13, 22-23).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, що складається із селянського (фермерського) господарства «ЗОРЯ», яке розташоване в с. Олександрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, засновником і власником, якого він був (а. с. 27-32).

Для ведення селянського господарства ОСОБА_4 на праві постійного користування було надано земельні ділянки площею 17,490 га та 5,1 га, що підтверджується державними актами серії ДП від 09 квітня 1993 року та 24 квітня 2001 року (а. с. 24-25).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні спадкоємцями першої черги є дружина спадкодавця ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Статтею 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Право позивачів на спадщину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином, суд вважає, що є встановлені законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачами права засновника селянського (фермерського) господарства «ЗОРЯ», яке належало померлому ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом.

Стосовно позовних вимоги про визнання за позивачами права постійного користування земельними ділянками площею 17,490 га та 5,1 га, які були наданідля ведення селянського (фермерського) господарства та зобов`язання зареєструвати право постійного користування, суд виходить з такого.

Успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України (стаття 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»).

Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

За змістом системного тлумачення статей 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 7, 27, 38, 50 і 51 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, статей 31, 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року після отримання у постійне користування земельної ділянки, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, та проведення державної реєстрації такого господарства постійним користувачем цієї ділянки є відповідне господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство.

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Проте право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець.

Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 того ж Закону).

У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , отримано право постійного користування земельними ділянками, для ведення селянського (фермерського) господарства, засновано та зареєстровано селянське (фермерське) господарство «ЗОРЯ», яке є постійним користувачем цих ділянок, а не громадянин, якому вони надавались, у зв`язку із чим право постійного користування земельними ділянками не входить до складу спадщини та не може бути успадкованим.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) по 1/3 частині кожному в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Приходченка ОСОБА_5 право засновника селянського (фермерського) господарства «ЗОРЯ» ().

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 грудня 2022 року.

Суддя Т.А.Ковальчук