Справа № 291/746/22
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
( З А О Ч Н Е )
І м е н е м У к р а ї н и
08 грудня 2022 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить їй на підставі Договору купівлі - продажу від 09.09.2009 року, посвідченого 09.09.2009 року приватним нотаріусом Ходаківською Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1029.
22.02.2022 року отримавши у Ружинській селищній раді Житомирської області витяг про реєстрацію у житловому приміщенні/будинку осіб, встановила, що в належному їй житловому будинку зареєстровано невідому їй особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказана особа не була членом її сім`ї, він їй взагалі не відомий та з часу придбання нею зазначеного вище будинку у власність у вказаному будинку жодного дня не проживав.
Зазначене підтверджується витягом про реєстрацію у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.02.2022 р., а також може бути підтверджено показами свідків, які постійно проживають поряд по АДРЕСА_1 та знають мешканців вказаної вулиці, які проживають там.
На даний час реєстрація місця проживання відповідача в належному їй житловому будинку порушує її права, оскільки це обмежує її право на розпорядження своєю власністю. Так, на даний час я маю намір продати вказаний житловий будинок, однак при наявності у ньому зареєстрованих осіб, зробити це проблематично, оскільки ніхто не хоче купувати будинок, в якому мають право проживати сторонні особи.
В той же час, відповідач, проживаючи в іншому невідомому їй місці, не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням належного їй житлового будинку та з оплатою комунальних послуг. А тому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала, щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав.
Ухвалою суду від 08.12.2022 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку в смт.Ружин, Бердичівського району, Житомирської області, що підтверджується Договором купівлі - продажу від 09.09.2009 року, посвідченого 09.09.2009 року приватним нотаріусом Ходаківською Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1029, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 7-9,11).
Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого власнику житлового будинку ОСОБА_1 вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили що проживають в АДРЕСА_1 з народження, знають позивачку по справі ОСОБА_1 , яка є їхньою сусідкою, будинок в якому проживає, купила десь більше десяти років тому назад у ОСОБА_4 , який проживав в ньому з своєю бабусею ОСОБА_7 , одруженим не був. Після того як продав будинок виїхав з ОСОБА_8 і за адресою позивачки не проживає більше десяти років. Інколи приїздить погостювати до свого брата, який проживає в Ружині. Хто такий ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , їм не відомо, вони їх ніколи не бачили в будинку де зараз проживає позивачка та вони там постійно не проживали.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 47 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном( ст.391 ЦК України).
Частиною першою ст.383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власникам житла або законом.
Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.
У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки, відповідач зареєстрований у житловому будинку, не є власником нерухомого майна, за вказаною адресою не проживав, не є родичем та судом не встановлено поважних причин не проживання відповідача у зазначеному будинку, будь-яких інших угод між сторонами з приводу користування житловим будинком не укладалось та такі домовленості відсутні, з метою ефективного захисту прав позивача, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 задовольнити.
Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 992,40 гривень.
Керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263,264,265,280-281 ЦПК України, ст. 64, 150, 156 ЖК України, суд,
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , судовий збір сплачений нею при подачі позовної заяви до суду в сумі 992 грн. 40 коп. (Дяв`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).
Сторони по справі:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_3 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О. В. Митюк.