Справа № 347/261/22
Провадження № 22-ц/4808/1371/22
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Томин О.О., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 26 квітня 2022 року, ухвалене у складі судді Гордія В.І. в м. Косів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який у 2010 році розірвано. Після розірвання шлюбу вони деякий час проживали разом, однак на даний час припинили спільне проживання. За час спільного проживання у них народилося шестеро дітей, з яких двоє дітей ще є неповнолітніми, а саме: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач свого обов`язку щодо утримання дітей добровільно не виконує, а їй одній важко утримувати дітей лише за власні кошти. На її прохання надавати допомогу відповідач не реагує. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2 000 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з індексацією відповідно до закону.

Рішенням Косівського районного суду від 26 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1 350 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів ухвалено розпочати з 02 лютого 2022 року, тобто з моменту звернення до суду. Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_2 на рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що при ухваленні рішення суд не з`ясував повідомлені ним обставини про те, що він не є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5 .

Вказує, що в позовній заяві позивачка ввела суд в оману, зазначивши, що він являється батьком обох дітей. Однак, ОСОБА_5 народилася в той час, коли шлюб між ним та позивачкою було розірвано і він з позивачкою спільно не проживав. Під час реєстрації народження дитини її прізвище було вказано « ОСОБА_6 » за прізвищем матері, а запис про батька дитини записаний зі слів матері. Письмової згоди про визнання себе батьком відносно дитини ОСОБА_5 він не давав, про внесені в актовий запис про народження дитини відомості він дізнався 28 жовтня 2022 року, отримавши відповідь на адвокатський запит з Косівського відділу державної рестрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області, згідно якого відомості про батька дитини ОСОБА_5 внесено на підставі статті 135 СК України. Відповідно, вимоги статті 180 СК України щодо обов`язку утримувати дану дитину на нього не поширюються.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивачка правом подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не скористалася.

В засіданні апеляційного суду позивачка скаргу заперечила, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не повністю.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 червня 2010 року розірвано (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 лютого 2008 року (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22 грудня 2015 року (а.с. 4).

Батьком обох дітей записаний відповідач ОСОБА_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 59 від 21 січня 2022 року, виданої виконкомом Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, та відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24 січня 2022 року неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із позивачкою (а.с. 6, 7).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав встановленим та доведеним факт обов`язку відповідача, як батька неповнолітніх дітей, надавати кошти на їх утримання. Врахувавши розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановлений на 2022 рік, а також ту обставину, що відповідач не заперечив сплату аліментів у мінімальному розмірі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 350 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторонами не оскаржується, а тому в силу частини першої статті 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку спірв частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За приписами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначені статтею 182 СК України.

Разом з цим, статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 122 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Аналогічні положення містить частина перша статті 135 СК України.

Статтею 125 СК України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (частина перша статті 128 СК України).

Зі змісту зазначених норм слідує, що для офіційного підтвердження того, що особа є батьком дитини необхідне визнання вказаного факту державою, який підтверджується відповідними відомостями у актовому записі про народження дитини, внесеними на підставі спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду. Якщо при народженні дитини запис про батька у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, то такий запис не є офіційним підтвердженням батьківства щодо дитини і право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не виникає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечив факт свого батьківства щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вказав, що відомості про батька дитини внесені в актовий запис про її народження на підстві статті 135 СК України.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2022 року витребував у Косівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) належним чином засвідчену копію актового запису про народження № 30 від 22 грудня 2015 року щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На виконання вказаної ухвали суду Косівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надав копію актового запису про народження № 30 від 22 грудня 2015 року щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з яким підставою запису відомостей про батька є заява матері № 3 від 22 грудня 2015 року. Відповідно до пункту 20 актового запису, видано довідку № 3 від 22 грудня 2015 року про державну реєстрацію народження дитини із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 71).

За таких обставин, враховуючи відсутність офіційного підтвердження батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідача не виникло обов`язку утримувати дану дитину.

Суд першої інстанції неповно з`ясував наведені обставини справи, не дав їм належної правової оцінки, що призвело до неправильного вирішення спору в оскаржуваній частині.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задовленні вказаної позовної вимоги.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачка не позбавлена права звернутися до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства в порядку статті 128 СК України та про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у випадку визнання відповідача батьком цієї дитини. Позовна вимога про стягнення аліментів може бути заявлена одночасно із вимогою про визнання батьківства.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами. Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Косівського районного суду від 26 квітня 2022 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: О.О. Томин

І.О. Максюта