У х в а л а

14 липня 2022 року

м. Київ

справа № 199/171/19

провадження № 61-2239ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна»» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна»» відмовити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Згідно з даними акціонерного товариства «Укрпошта» копію зазначеної ухвали суду касаційної інстанції направлено заявнику на зазначену у касаційній скарзі адресу та відповідно до трекінгу № 124 «відправлення вручено» 18 травня 2022 року.

У травні 2021 року заявник направив до суду клопотання про продовження процесуального строку, мотивуючи тим, що для обґрунтування підстав пропуску строку на касаційне оскарження необхідний додатковий час для підготування відповідних доказів.

Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2022 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків її касаційної скарги. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 надала з додатками уточнену касаційну скаргу, у тому числі, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначивши, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 27 липня 2021 року було оприлюднено на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) лише у вересні 2021 року, надіслано супровідним листом у листопаді 2021 року та вручено адресату 18 грудня 2021 року, надаючи, довідку акціонерного товариства «Укрпошта» від 02 травня 2022 року № 39-К-02-141, однак не обґрунтовуючи, при цьому, його причини.

Зазначені заявником підстави пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не беруться судом до уваги ураховуючи таке.

Аналізом матеріалів касаційного провадження № 61-2239ск22, з урахуванням оскаржуваних судових рішень, судом установлено, що на порушення вимог статті 390 ЦПК України, касаційну скаргу подано 07 лютого 2022 року, тобто зі значним пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року, відповідно до даних офіційного сайту ЄДРСР, оприлюднено 09 вересня 2021 рокута вручено ОСОБА_1 18 грудня 2021 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Отже Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 не надала суду належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ОСОБА_1 надавався достатній строк для усунення недоліків її касаційної скарги, однак заявник не скористалася своїми процесуальними правами, не проявила належної обачності у захисті своїх прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Заявник не демонструвала готовність брати участь у розгляді цієї справи.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти підстави для поновлення строків для оскарження, які мають виправдовувати втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Відтак, касаційна скарга подана до суду після закінчення строків, установлених законодавством й підстави наведені у заяві про поновлення строку на оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні заявником касаційної скарги й не виправдовують пропуск процесуального строку на її подання, ураховуючи також, що саме ОСОБА_1 зверталася до суду з апеляційною скаргою, а тому мала цікавитися результатами розгляду поданої скарги.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлено діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції й так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми й змісту скарги, у тому числі й щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Відтак, Верховний Суд констатує, що заявником не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали вчасно звернутися з касаційною скаргою, скориставшись своїми процесуальними правами.

Указана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Отже, оскільки у відведений судом строк, ухвала суду не виконана, що перешкоджає касаційній інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян