ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6746/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Дарницький районний суд міста Києва в складі

головуючого судді Шаповалова К.В.

за участі секретаря судового засідання Лісовської О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що з вересня 2020 року по 24 червня 2022 року вона з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у сторін народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання та забезпечення потреб дитини, але вона є нерегулярною, а тому позивач вирішила звернутися до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2022 року цивільну справу № 753/12719/22 передано судді Шаповаловій К.В.

31 жовтня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 2 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 9 грудня 2022 року.

8 грудня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та призначити розмір аліментів - 2600 грн щомісячно.

У судове засідання 9 грудня 2022 року з`явились позивача та відповідач, за клопотанням позивачки для ознайомлення з відзивом на позов суд оголосив у справі перерву до 26 грудня 2022 року.

21 грудня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив.

23 та 26 грудня 2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

26 грудня 2022 року у судове засідання з`явилась позивачка та її представник, відповідач.

Позивачка та її представник підтримали подану позовну заяву, не заперечували, що відповідач надавав позивачці кошти на утримання спільної дитини, проте такі перерахунки носили не систематичний характер, були періодичними, що й змусило позивачку звернутись із позовом до суду. Просили суд врахувати, що відповідачем у власність було придбано 2 земельні ділянки та будинок, а також передано власний автомобіль в оренду. Заперечували щодо того, що батьки відповідача перебувають у нього на утриманні, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 31 березня 2020 року батько відповідача придбав квартиру у м. Києві. Зауважили, що долучені відповідачем чеки та квитанції про купівлю пального для автомобіля позивачки, а також про перерахунок коштів не є належними доказами у справі, оскільки з них неможливо встановити, що такі кошти перераховувались саме для позивачки чи на утримання їх спільної дитини. Вказали, що розмір аліментів - 15000 грн визначили з урахуванням того, що відповідач може сплачувати таку суму коштів, оскільки ним здійснені значні витрати на придбання нерухомого майна.

Відповідач у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позов та запереченнях, вказав, що він сплачував кошти за квартиру, яку орендує позивачка з дитиною, хоча вона не каже йому навіть де вони живуть з дитиною, не надає можливості йому бачитись з дитиною, перешкоджає у спілкуванні, сплачував кошти за пальне для автомобіля позивачки, перераховував кошти на утримання дитини, а також його батьки передавали продукти власного виробництва (м`ясо, овочі, фрукти, молоко, тощо). Стосовно придбаних земельних ділянок та будинку не заперечував вказаний факт, проте зауважив, що вказане нерухоме майно придбавалось не ним особисто, а з його друзями, проте було вирішено, що право власності на це майно буде реєструватись саме за ним. Вказав, що будинок, який є на одній із земельних ділянок не придатний для житла, потребує демонтажу. На цей час він має багато боргових зобов`язань. Просив суд також врахувати, що автомобіль наразі потребує ремонту, не заперечував факт передачі автомобіля в оренду ТОВ «Княжна Либідь», проте вказав, що не отримує доходу від оренди, бо автомобіль потребує ремонту, його не можливо використовувати за призначенням. Вказав, що батьки у нього пенсіонери та їх утримання- це його святий обов`язок. Просив суд врахувати, що перерахував позивачці 50000 грн, хоча вона й заперечує, що отримувала такі кошти. Стосовно придбання квартири батьком, зазначив, що така квартира придбавалась за рахунок спільних коштів його, батьків, інших родичів та право власності було оформлено на батька.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з вересня 2020 по червень 2022 року проживали спільно без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Дарницьким відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1399. Батьком зазначений ОСОБА_3 , мати- ОСОБА_1 (а.с. 7).

Факт проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2021 року народження із позивачкою не заперечується та не спростовується відповідачем.

Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами першою, другою статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Звертаючись із заявою про стягнення аліментів в розмірі 15000 грн, позивачка зазначає, що з червня 2022 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідач не має на утриманні інших осіб, має задовільний стан здоров`я, є власником ПП «Архітектон», власником та директором ТОВ «Княжна Либідь», має регулярний дохід, має у власності земельні ділянки, квартиру та автомобіль.

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач надав суду копії пенсійних посвідчень батьків, а також копії платіжних доручень щодо перерахування коштів на утримання спільного сина.

Дослідивши вказані платіжні доручення, суд зазначає, з урахуванням заперечень позивачки, що платіжні доручення від 7 червня 2022 року на суму 8000 грн, від 22 травня 2022 року на суму 5000 грн суд не приймає до уваги, оскільки вони не містять найменування одержувача, зокрема ПІБ позивачки та призначення платежу (кошти для ОСОБА_4 чи для ОСОБА_1 , тощо).

Стосовно наданих відповідачем квитанції про переказ коштів з його власного рахунку у певний період часу, в тому числі за час спільного проживання позивача та відповідача, суд також відноситься до них критично, з огляду на те, що вони не містять будь-якої інформації, яка надає підтвердження того, що такі кошти переказувались на утримання спільного сина, в тому числі враховуючи, дати таких перерахунків, зокрема за час до червня 2022 року.

Поряд з цим, суд враховує надані відповідачем квитанції про перерахунок коштів на утримання сина ОСОБА_4 , а саме: платіжне доручення від 9 вересня 2022 року на суму 450 грн, від 10 жовтня 2022 року на суму 703,52 грн, від 26 вересня 2022 року на суму 500 грн, від 23 вересня 2022 року на суму 3000 грн, від 10 вересня 2022 року на суму 420 грн, від 27 вересня 2022 року на суму 2995 грн, від 26 серпня 2022 року на суму 2496 грн, від 10 вересня 2022 року на суму 3993 грн, від 22 серпня 2022 року на суму 5989 грн, від 22 вересня 2022 року на суму 2995 грн, від 23 серпня 2022 року на суму 1198 грн.

Стосовно доданих чеків на купівлю пального, суд зазначає, що враховуючи, що як позивач так і відповідач мають у власності транспортні засоби, з наданих квитанцій не можливо встановити, для якого саме автомобіля придбавалось пальне.

Відповідно до довідки про нараховану заробітну плату , яка долучена відповідачем, ОСОБА_3 працює на посаді директора ТОВ «Княжна Либідь» з 12 вересня 2016 року та за період з 1 грудня 2021 року по 30 листопада 2022 року отримав заробітну плату в розмірі 165355,37 грн, а заробітна плата відповідача в місяць в середньому становить 13800 грн без урахування податків та зборів.

Згідно із довідки ТОВ «Княжна Либідь» від 7 грудня 2022 року відсоток ОСОБА_3 у статутному капіталі товариства складає 45%.та за період існування підприємства до 7 грудня 2022 року дивіденди з прибутку підприємства не нараховувались та не виплачувались ОСОБА_3 .

Суд приймає до уваги той факт, що відповідач має у власності дві земельні ділянки та житловий будинок загальною площею 576,3 кв м. у Київській області, які були придбані ним у грудні 2020 року, в той же час зазначає, що таке нерухоме майно було придбано до червня 2022 року, а отже суд критично відносить до твердження представника позивача про те, що такі витрати відповідача свідчать про можливість на цей час (після червня 2022 року) сплачувати аліменти у розмірі 15000 грн.

Поряд з цим суд також критично відносить до твердження відповідача про придбання такого майна разом із друзями (спільні кошти), а також про руйнівний стан будинку, з урахуванням відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження вказаного.

Стосовно право власності батька відповідача на квартиру у місті Києві, суд зазначає, що власність батьків учасників справи не має відношення до можливості позивача/відповідача сплачувати аліменти на утримання власних дітей та не впливає на визначення розміру таких аліментів.

Суд також враховує наявність у власності відповідача транспортного засобу: Land Rover, 2011 року, що підтверджується витягом з ЄДР МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів та не заперечувалось відповідачем у справі.

При цьому суд критично відноситься до твердження відповідача про те, що цей автомобіль не придатний до використання, оскільки потребує ремонту, з огляду на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження вказаного, а долучені квитанції та акти виконаних робіт суд не приймає до уваги, оскільки вони датовані 2019 роком.

Щодо зауваження позивачки, що відповідач є власником ПП «Архітектон». Суд зазначає, що такий факт не заперечувався відповідачем, проте, відповідно до витягу з ЄДРЮОФОП та громадських формувань, статутний капітал такого товариства становить 500 грн, а будь-яких доказів отримання заробітної плати чи іншого доходу у вказаному підприємстві позивачкою суду не надано. В той час, як відповідач зазначив, що товариство не працює та не отримує прибутку, не має штату.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини

Так, суд бере до уваги те, що відповідач є дієздатним, не має на утриманні інших дітей, має батьків пенсіонерів, має задовільний стан здоров`я (доказів протилежного суду відповідачем не надано), має у користуванні автомобіль та власне житло у місті Києві, дві земельні ділянки та житловий будинок у Київській області. Також суд приймає до уваги довідку про заробітну плату відповідача та розмір коштів, що перераховувались ним позивачці на утримання спільної дитини.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

Суд враховує те, що позивачкою зазначено, що розмір щомісячних аліментів - 15000 грн визначений нею, зокрема, з урахуванням витрат відповідача на придбання нерухомого майна, та висновок щодо такого судом зазначено вище.

Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітнього ОСОБА_4 , 2021 року народження, враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, а також враховуючи надані позивачкою докази та встановлені судом обставини, оцінка яким надана вище, суд дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України).

Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 20 жовтня 2022 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 180, 181, 182, 183, 185, 191, 192 СК України, статтями 76 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі - 6000 грн. щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 9 січня 2023 року.

Суддя: Шаповалова К.В.