У Х В А Л А

про перегляд заочного рішення

05 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ? Бенца К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву відповідача ОСОБА_1 , подану в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2020 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, позовні вимоги позивача ? задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 248 948.5 грн. та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 29793.70 грн. нараховані за період з 31.01.2015 року по 13.07.2017 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням 14.10.2022 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 , подана в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2020 року.

Представник відповідача вказує на те, що відповідач про дату та час розгляду справи, який відбувся 09 вересня 2020 року належним чином повідомлений не був. Зазначає, що йому не було відомо, що дана справа була призначена до розгляду та про існування такої справи в цілому, адже жодного процесуального документу по даній справі відповідач не отримував. Вказує на те, що у даній справі призначалося 9 судових засідань, про жодне із яких відповідач повідомлений не був.

Вказує на те, що при вирішенні спору у даній справі по суті позовних вимог судом не було враховано ту обставину, що частина заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних нарахована поза строком позовної давності.

Зазначає, що згідно з наведеним у позовній заяві від 13.12.2018 р. розрахунком, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат: за 2015 (цілий рік) 170 023, 20 грн.; за 2016 (цілий рік) 48 690, 20 грн.; за 2017 (перші шість місяців) 30 235, 10 грн. Також розрахунок розміру трьох процентів річних виглядає наступним чином: за 2015 (цілий рік) 11 779, 90 грн.; за 2016 (цілий рік) 11 777, 90 грн., за 2017 (цілий рік) 6 233, 90 грн.

Зауважує, що як у позовній заяві, так і в заочному рішенні зазначено неправильно дату початку нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних (з 31.01.2015 р.). Водночас з розрахунку спірних сум та їх розміру вбачається, що початковою датою нарахування є 01.01.2015 р. Вважає, що позивач мав право звернутися до суду із позовом про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у період з 13.12.2015 р. до 12.07.2017 р. Натомість розмір інфляційних втрат та розмір трьох процентів річних, які нараховано позивачем за період з 01.01.2015 р. по 12.12.2015 р. заявлено до стягнення зі спливом строку позовної давності. Таким чином, у стягненні з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 167 274, 56 грн. та трьох процентів річних у розмірі 11 166, 70 грн слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Заявник відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Позивач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.3, ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

У відповідності з ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України повинен був довести дві обставини - що він не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку. За відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 у відповідності до приписів ч.ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, був повідомлений про дату, час і місце слухання справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку АДРЕСА_3 , що стверджується рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за №669, №066, №926, №454, №139, рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» за №437, №436. Інформацією, щодо іншої адреси відповідача суд не володів.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним», оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 березня 2021 року у справа №910/6835/20).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19, в якій Верховний Суд зазначає, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним», оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Таким чином на переконання суду, судова повістка за №437, №436 в силу ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається доставленою ОСОБА_1 , навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться , а відтак відсутні поважні причини щодо неявки ОСОБА_1 в судові засідання та не повідомлення про причини неявки, оскільки судові виклики надсилались за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку АДРЕСА_3 .

Окрім того слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на сайті Судова влада.

Щодо другої складової ? наявності доказів, на які відповідач посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд виходить з наступного.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення суду. Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення також не посилалась на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Доводи відповідача, які на його думку мають істотне значення, не є підставою для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду.

Зважаючи на викладене суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, оскільки заявник не довів сукупності обставин, які відповідно до Закону є підставою для перегляду заочного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення суду слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 280- 289 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 , подану в особі представника ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних ? залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, однак відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата складання повного тексту ухвали суду - 09.12.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца