СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/396/22

пр. № 2/759/2426/22

23 грудня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря Гришиної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Жданович Вікторія Михайлівна про скасування виконавчого напису,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дакорд Фінанс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Жданович В.М. про скасування виконавчого напису, вчиненого 20.05.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального оеругу Остапенко Є.М. за № 51520 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 39 372,51 грн та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 50,00 грн на загальну суму 39 422,51 грн, судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що в 13.12.2021 року він отримав поштове відправлення з постановою про арешт коштів боржника та 20.12.2021 року його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 66879492 та виявив, що виконавчий напис від 20.05.2021 року за № 511520 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. був вчинений з порушенням вимог законодавства, не зрозуміло на яких підствах останній дійшов висновку про існування та розмір заборгованості та про її безспірність. Відповідач не повідомляв ні усно, ні письмово йому про зміну кредитора у зобов`язаннях, жодних вимог про існуючу заборгованість, її розмір та необхідність погашення у визначений строк, внаслідок чого він був позбавлений можливості її оспорювати. У нього відсутні будь-які зобов`язання перед АТ «Індустріально-експортний банк» за кредитним договором № 52/708552 від 14.02.2007 року, з відповідачем він договорів не вкладав. Розмір заборгованості зазначений відповідачем у виписці не може вважатись законним та обгрунтованим. Оскаржений виконавчий напис за змістом та за формою не відповідає вимогам закону.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 11.01.2022 року головуючим суддею було визначено Твердохліб Ю.О. (а.с. 42-43).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву та пояснень.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2022 року зупинено стягнення за виконавчим написом (а.с. 46-47).

ТОВ «Дакорд Фінанс» отримало ухвали суду від 12.01.2022 року та позовну заяву з додатками 16.02.2022 року, що підтверджується відомостями, зазначеними в рекомендованому повідомленні. Відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОстапенкоЄ.М. ухвали суду від 12.01.2022 року та позовну заяву з додатками направлено на адресу зазначену в позовній заяві. Пояснення на позов, клопотання про слухання справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Жданович В.М. ухвали суду від 12.01.2022 року та позовну заяву з додатками направлено на адресу зазначену в позовній заяві. Пояснення на позов, клопотання про слухання справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видав виконавчий напис за №51520 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на корить ТОВ «Дакорд Фінанс» відкритий у АТ «Банк Восток», якому ТОВ «Фінпром Маркет» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 14/12/2020-ФК від 14.12.2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 52/708552 від 14.02.2007 року, укладеного між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 а період з 30.04.2021 по 20.05.2021 року включно у розмірі 39 372, 51 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 50, 00 грн плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума 39 422,51 грн(а.с. 21-22)

20.09.2021 року приватний виконавець виконавчого м.Києва Жданович В.М. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 66879492 на підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 20.05.2021 року за №51520 (а.с. 13-14).

20.09.2021 року приватний виконавець виконавчого м.Києва Жданович В.М. виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадженн (а.с. 15-16).

20.09.2021 року приватний виконавець виконавчого м.Києва Жданович В.М. виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 17-18)

20.09.2021 року приватний виконавець виконавчого м.Києва Жданович В.М. виніс постанову про арешт коштів боржника (а.с. 19-20).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, посилаючись на те, що заборгованість не є безспірною, оскільки наданий відповідачем кредитний договір не посвідчений нотаріально, також не є безспірним період стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі виконавчого напису №51520 від 20.05.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. стягнуто з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на корить ТОВ «Дакорд Фінанс» відкритий у АТ «Банк Восток», якому ТОВ «Фінпром Маркет» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 14/12/2020-ФК від 14.12.2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 52/708552 від 14.02.2007 року, укладеного між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 а період з 30.04.2021 по 20.05.2021 року включно у розмірі 39 372, 51 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 50, 00 грн плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума 39 422,51 грн(а.с. 21-22).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено.

У матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально.

Таким чином, серед документів наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц).

Також, у матеріалах справи, що розглядається відсутні докази повідомлення позивача про відступлення прав вимоги та надсилання вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору позивачу, що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, позивач, не будучи повідомлений про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав, передбачених для видачі виконавчого напису не надав.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо вимоги відшкодування витрати на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, несуть підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивачем надано суду документального підтвердження витрат на правову допомогу, а саме, договір про надання правової допомоги від 15.12.2021 року, акт виконаних робіт від 11.01.2022 року, довідку про оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката від 11.01.2022 року, згідно якого загальна вартість робіт склала 5 000,00 грн, суд приходить до висновку про задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у вказаній сумі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 486,60 грн (992,40 грн за вимогу немайнового характеру і 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову)

На підставі вищевикладеного, статтями 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Жданович Вікторія Михайлівна про скасування виконавчого напису задовольнити.

Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 20.05.2021 року за № 51520 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 52/708552 від 14.02.2007 року укладеним між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 у розмірі за основним зобов`язанням - 39 372,51 грн та плати за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн, а всього - 39 422,51 (тридцять дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 51 копійка, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 486,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмір 5 000,00 грн, а всього 6 486 (шість тисяч чотириста вісімдесят шість) 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорт Фінанс»», , адреса: 61036, Харківська обл., м.Харків, вул.Морозова, 11.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м.Київ, вул.Мала Хитомирська, 6/5.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Жданович Вікторія Михайлівна, адреса: 03110, м.Київ, вул. Преображенська, 23, оф. 30.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2022 року.

Суддя Твердохліб Ю.О.