Справа № 172/488/22
Провадження 2/172/186/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.12.2022 Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування, -
Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27.06.2021 року близько 16:40 год. в м. Попасна Луганської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 допустив перекидання мотоцикла марки «SPARTA SD 149» номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок цієї ДТП пасажир ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження. Позивач є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю, а саме: шкода, пов`язана з лікуванням, шкоди, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності та моральна шкода. Станом на дату настання ДТП відповідальність власника за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1821714, який діяв на момент настання ДТП 27.06.2021 року.
Станом на дату подання позову Старобільським районним судом Луганської області здійснюється розгляд кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_3 , що підтверджується ухвалою цього суду від 14.02.2022 року у справі № 423/174/22.
Зазначає, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки і завдана таким способом шкода завжди є неправомірною і підлягає стягненню, тому позивач має право на відшкодування шкоди страховиком у порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який в свою чергу, набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому відшкодуванню.
Крім того, в період перебування у лікарні ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований на Попаснянському вагоноремонтному заводі на посаді стропальника, однак на момент подання позову, в м. Попасна Луганської області, де знаходилося це підприємство, велися активні бойові дії, а сам завод був зруйнований, тому надати довідку про його заробітну плату та працевлаштування він не може. Виходячи з цього, представник позивача вважає за доцільне застосувати розмір доходів потерпілого як для непрацюючої повнолітньої особи, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону. У зв`язку з цим, шкода, спричинена тимчасовою втратою працездатності буде складати 5200,00 грн., що розрахована таким чином: 26 днів х 200 грн.( 6000,00 грн. (мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01.01.2021 року) х 1/30 (календарні дні).
Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача:
- страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в сумі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок;
Крім того, представник позивача просить стягнути судові витрати пов`язані з професійною правничою допомогою в сумі 4000,00 грн., та разом з тим просить продовжити строк надання доказів сплати цих судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою судді від 03.08.2022 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача Шаровський С.А. надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 був травмований.
Згідно з ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Старобільського районного суду Луганської області на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
У зв`язку з цим, Васильківський районний суд Дніпропетровської області надіслав запит до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області щодо передачі справи № 423/174/22 зі Старобільського районного суду Луганської області.
На запит суду Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області надав відповідь, що зазначена справа до суду не надходила ні в паперовому, ні в електронному вигляді.
Відповідно до полісу за № АР1821714 станом на 27.06.2021 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу мотоцикла марки «SPARTA SD 149» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП».
ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» з 27.06.2021 по 22.07.2021 року з діагнозом: Закритий уламковий перелом лівої ключиці зі зміщенням. Забиті рани голови та обличчя. Значно виражене порушення функцій лівої верхньої кінцівки, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3647 та картою № 2670 травматологічного (хірургічного) хворого.
Зазначене підтверджується і довідкою № 35 виданою 25.11.2021 року КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у ДТП.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом (ст.ст. 15, 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У пункті 22.1 статті 22 вказаного Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).
У пункті 24.1 статті 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо наявності вини потерпілого у вчиненні ДТП, що мало місце 27.06.2021 року, тому ДТП є страховим випадком у розумінні статті 6 Закону, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача.
Суд дослідив медичну документацію щодо перебування на лікуванні позивача ОСОБА_1 та надані ним рахунок на оплату медичної конструкції, рецепт лікаря-травматолога та квитанції і фіскальні чеки про оплату медичних препаратів і приходить до висновку, що позивач надав належні, допустимі та достовірні докази витрат на лікування, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 27.06.2021 року.
Також суд зауважує, що відповідач на спростування наданих позивачем документів щодо понесених ним витрат на лікування не надав будь-яких доказів.
Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:
для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;
для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;
для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Враховуючи, що позивач з об`єктивних причин не надав суду доказів свого офіційного працевлаштування та отримуваної заробітної плати на Попаснянському вагоноремонтному заводі, що розташований в м. Попасна Луганської області через активні бойові дії рф в цьому населеному пункті, суд погоджується з позивачем щодо застосування розміру доходу потерпілого як для непрацюючої повнолітньої особи.
На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 01 січня 6000,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 спричинено шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності з 27.06.2021 по 22.07.2021 року в розмірі 5200,00 грн., яка розрахована таким чином: 26 днів х 200 грн. (6000,00 грн. (мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01.01.2021 року) х 1/30 (календарні дні).
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, -МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової витрати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи наведене суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням його здоров`я, перенесеного оперативного втручання та тимчасовою втратою працездатності у зв`язку з цим, і така шкода підлягає стягненню з відповідача у розмірі 5% від суми страхової виплати, тобто в сумі 932,44 грн.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.
У зв`язку з тим, що позивач у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Крім того, представник позивача подав клопотання про продовження строку надання доказів сплати судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, посилаючись на абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача та продовжити строк надання доказів сплати судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, тобто до 11.12.2022 року включно.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України, -
1. Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.
- страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в сумі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок;
4. Продовжити позивачу строк надання доказів сплати судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, тобто до 11.12.2022 року включно.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк