Справа № 128/2060/22
Провадження № 22-ц/801/1877/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 рокуСправа № 128/2060/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Копаничук С.Г., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №128/2060/22 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування арешту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2022 року про відмову у відкритті провадження, яка постановлена суддею Шевчук Л.П. в Вінницькому районному суді Вінницької області, повний текст складено 13 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про скасування арешту, який мотивувала тим, що постановою державного виконавця відділу ДВС у Вінницькому районі Зюзюкіною О.О. від 09 вересня 2003 року в порядку виконання вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2003 року був накладений арешт на будинок по АДРЕСА_1 , власником якого вона є.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Просила ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2003 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину до 3 років 1 місяця позбавлення волі, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (в особі матері ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_2 774,40 грн.

На підставі вказаного вироку судом виданий виконавчий лист про стягнення з матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_1 коштів. В процесі виконання вироку суду про стягнення коштів державним виконавцем було винесено постанову від 09 вересня 2003 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, розділом VII ЦПК України встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) зроблено висновок, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21) та у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 234/18525/19 (провадження № 61-10369св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 236/789/21(провадження № 61-11689св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20), підстави відступити від зазначених висновків судом не встановлено.

ОСОБА_1 стверджує, що арешт її майна, який вона просить скасувати, накладено в порядку виконання вироку суду від 30 січня 2003 року в справі № 1-8 2003 року на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС у Вінницькому районі Зюзюкіною О.О. від 09 вересня 2003 року.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання.

Статтею 537 КПК України 2012 року (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК України 2012 року визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку.

Проте зазначеними нормами не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку суду. Відсутнє і посилання на можливість такого скасування за правилами ЦПК України.

Крім того, КПК України не передбачає порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, учасники виконавчого провадження можуть оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність у порядку адміністративного судочинства.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 586/77/17, від 19 червня 2019 року у справі № 383/493/18, від 02 лютого 2022 року у справі №758/10252/20.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають вищенаведеним вимогам закону та відповідним правовим позиціям Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2022 року про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2022 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Копаничук С.Г.

Матківська М.В.