У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2022 Справа №607/7045/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 07 червня 2022 року подала до суду позов до відповідачів ОСОБА_2 , Підгороднянської громади, третя особа Управління в Тернопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання недійсним та скасування рішення №150 шостої сесії п`ятого скликання від 26 жовтня 2006 та рішення 40 сесії 7 скликання №657 від 05 грудня 2019 року Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Одночасно із поданням позову позивачкою подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та накласти арешт на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішенням Драганівської сільської ради №7 від 20 лютого 1989 року на сім`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано земельну ділянку, площею 0,15 га під будівництво житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року у справі №607/8267/16-ц в порядку поділу майна подружжя проведено реальний поділ по 1/2 за кожним із подружжя вказаного будинковолодіння. Поділене будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці з уточненим розміром 0,14 га на наданій їм земельній ділянці. В порушення вимог закону відповідач одноособово приватизував вказану земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. По даний час відповідач умисно не виконує рішення суду про проведення поділу будинковолодіння. На даний час їй стало відомо про те, що відповідач терміново продає незаконно приватизовану ним земельну ділянку площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на якій розміщений їх спільний житловий будинок. За вказаних обставин позивачка вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у разі його задоволення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд приймає до уваги наступні обставини:

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Із долученого до матеріалів заяви Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 194768226 від 24 грудня 2019 року та із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку убачається, що земельна ділянка, площею 0,14 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:4251 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, прийнятої за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як убачається із заяви про забезпечення позову між заявницею ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виник спір з приводу визнання недійсним та скасування рішення №150 шостої сесії п`ятого скликання від 26 жовтня 2006 та рішення 40 сесії 7 скликання №657 від 05 грудня 2019 року Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Таким чином наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Разом із цим, суд звертає увагу на наступне.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Диспозиція ст. 149 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів…Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При цьому, суд приймає до уваги ту обставину, що позивачкою не викладено обставин на обґрунтування необхідності вжиття декількох заходів забезпечення позову та не надано доказів на підтвердження реєстрації за відповідачем права власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, оцінюючи наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, беручи до уваги, що накладення арешту на майно відповідача є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника майна у користуванні його майном та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі на володіння та користування належним йому майном, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки, площею 0,14 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:4251, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо відчуження частки квартири буде достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-154,259,260, 353,354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки, площею 0,14 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:4251, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати у Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідачу ОСОБА_2 та позивачці ОСОБА_1 .

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення та підписання ухвали суду 09 червня 2022 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка