УХВАЛА

145/488/22

2/145/771/2022

30.06.22 Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Ратушняк І. О. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення 305392, 07 гривень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 305392, 07 гривень, з них авансу - 302 729 грн. 71 коп., що станом на 16.05.2022 еквівалентно 10348 доларів США та 2 662 грн. 36 коп. трьох процентів річних.

Крім того, просить звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки виходячи з ціни позову, судовий збір складає 3053.92 грн, а відповідно до Відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.02.2022 загальна сума доходів позивача за 2021 рік склала 48498,47 грн., отже, сума судового збору перевищує 5 % отриманого доходу. Також у зв`язку із незадовільним фінансовим становищем він звернувся до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для отримання правової допомоги за рахунок держави.

Дослідивши обґрунтованість заявленого клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч.2 ст.79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за зокрема за такої умови: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як роз`яснено в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Із аналізу вказаних норм слідує, що законодавець передбачив можливість звільнення позивача від сплати судового збору виключно з підстав, пов`язаних з майновим становищем сторони.

Надані на обґрунтування клопотання довідка з податкового органу та посилання на звернення до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для отримання правової допомоги за рахунок держави не є підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки дана довідка та звернення до центру не доводять в повному обсязі важкий майновий стан, який би унеможливлював сплату позивачем судового збору, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Суд наголошує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У цих рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, в кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання відмовляє.

Враховуючи наведене, керуючись ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст. 82 ЦПК України, суддя

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від оплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ратушняк І. О.