Справа № 145/1098/21
Провадження № 22-ц/801/1081/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 рокуСправа № 145/1098/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2022 року, ухвалене суддею Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярним А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.07.2019 між сторонами укладено договір про споживчий кредит № 20257, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі потреби в сумі 120 100,00 грн. із сплатою 56 % річних строком на 60 місяців.

За умовами п. 3.3.3 договору позичальник зобов`язалася здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 2001, 67 грн та сплату процентів нараховані Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 28 числа місяця наступного за звітним, починаючи з серпня 2019, шляхом внесення власників коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної Кредитним договором.

Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач не виконала належним чином договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.05.2021 заборгованість перед позивачем складає 45 341,51 грн., яка складається: 29 124,66 грн.- заборгованість за кредитом (основним боргом); 10 051,65 грн - проценти за користування кредитом; 1236,19 грн. - розмір 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 272,26 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3816,99 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 839,75 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, тому вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом, в якому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 45 341,51 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Відповідач подала відзив на позов до суду, в якому вказує, що не заперечує щодо стягнення заборгованості за процентами в розмірі 10051,65 грн., щодо сплати тіла кредиту вона вважає, що воно сплачене. Однак, щодо нарахування пені, штрафи заперечує з підстав того, що невчасна сплата за кредитом була викликана фос-мажорними обставинами (обставини непереборної сили), спочатку карантинними обмеженнями, викликаними короновірусною хворобою (COVIT-19) , а згодом введенням на території України режиму воєнного стану, а також неможливістю працювати, в зв`язку з чим фінансове становище відповідача погіршилося.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2022 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 20257 від 29.07.2019 на загальну суму 45341,51 грн., станом на 20.05.2021. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду.

Основні доводи апеляційної скарги, те що позивачем тіло кредиту станом на 11.02.2022 погашено повністю, тому вона лише погоджується сплатити відсотки за користування кредитом. При цьому, невчасна сплата за кредитом була викликана фос-мажорними обставинами, спочатку карантинними обмеженнями, викликаними короновірусною хворобою (COVIT-19) , а потім введенням правового режиму воєнного стану. Дані обставини не були враховані судом при ухваленні рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що 29.07.2019 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 20257 (а.с. 17-21).

Згідно з п. 2.1 договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.2 договору кредит надається в загальному розмірі 120 100,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 29 липня 2021 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору.

Підпунктом 2.4.1 договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. Процентна ставка у кредиті є фіксованою.

Пунктом 3.1.1. Кредитного договору передбачено, що Банк надає Кредит протягом одного Банківського дня з моменту виконання Позичальником всіх та кожної з наведених нижче Умов надання Кредиту: п.3.1.1.1 сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 6005,67 грн. протягом 1-го Банківського дня з моменту підписання Договору.

За умовами п. 3.3.3 договору позичальник зобов`язалася здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 2001, 67 грн та сплату процентів нараховані Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 28 числа місяця наступного за звітним, починаючи з серпня 2019, шляхом внесення власників коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної Кредитним договором.

Із наданого банком розрахунку встановлено, що станом на 20.05.2021 сума простроченої заборгованості за кредитом становила 45 341,51 грн., яка складається: 29 124,66 грн.- заборгованість за кредитом (основним боргом); 10 051,65 грн - проценти за користування кредитом; 1236,19 грн. - розмір 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 272,26 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3816,99 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 839,75 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Як встановлено судом, відповідачу було встановлено кредит на споживчі потреби та ОСОБА_1 користувалася коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 11-13) і виписка по рахунку (а.с. 4-10), однак свої зобов`язання виконувала неналежно.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою позову банком зазначено невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів на споживчі потреби.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд першої свій висновок мотивував тим, що відповідач на підставі Договору № 20257 про споживчий кредит отримала та використала кредитні кошти, проте обов`язку щодо повернення кредиту та відсотків не виконала, а тому підлягає до стягнення з ОСОБА_1 основна заборгованість по кредиту; проценти за користування кредитом; комісія; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та витрат від інфляції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання.

За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, між банком та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит, в якому зазначено умови кредитування, в тому числі про відсотки за користування кредитними коштами.

Судом встановлено, що позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачу, при цьому ОСОБА_1 ж свої обов`язки за кредитним договором належним чином не виконувала, в наслідок чого утворилась заборгованість.

Зі змісту кредитного договору про споживчий кредит встановлено, що позичальником вимог банку щодо повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, строк сплати яких не настав, відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дня одержання такої вимоги від банку (пункт 3.9.2 Кредитного договору).

Тобто сторони договору визначили направлення банком досудової вимоги у разі порушення умов договору.

АТ «Ощадбанк» просило достроково стягнути з відповідача усю суму кредиту, нарахованих процентів, інфляційні втрати та три проценти річних.

Так, відповідачем надсилалась ОСОБА_1 досудова вимога про повернення кредиту, яка отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 23).

Банк у зв`язку з порушенням відповідачем свого обов`язку по сплаті платежів має право заявити вимоги про їх стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З позовом про визнання недійсним кредитного договору про споживчий кредит № 20257 від 29.07.2019 ОСОБА_1 до суду не зверталася.

Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки по кредитному рахунку, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 було надано суму коштів та скаржник користувалася кредитними коштами та здійснювала його погашення. Доказів на спростування вказаного розрахунку, відповідачем не надано.

При цьому ОСОБА_1 не заперечує та не спростовує даний факт.

Факт укладення кредитного договору сторонами не оспорювався.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на спростування позову до апеляційної скарги не надала доказів, які б спростовували розрахунок суду.

З огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то в суду першої інстанції були підстави для стягнення з відповідача суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів.

Водночас, вирішуючи спір суд першої інстанції врахував положення ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідно до яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення., тому обґрунтовано стягнув з відповідача суму втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та суму втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, на підставі підписаного відповідачем договору. Банком свої зобов`язання виконані в повному обсязі, надано кошти, разом з тим відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за таким договором та не повернула в обумовлені сторонами строки кредитні кошти, що призвело до виникнення заборгованості.

Судом також правильно зроблено висновок про відсутність правових підстав для звільнення відповідача від сплати боргу, в зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану на території України, оскільки, як встановлено судом і не заперечувалось сторонами, розрахунок боргу здійснений станом на 20.05.2021 року.

Вінницький апеляційний суд погоджується з таким висновком суду , оскільки факти отримання коштів та неналежного виконання умов договору в частині повернення кредитного ліміту та погашення заборгованості не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, що є його процесуальним обов`язком в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції враховуючи надані позивачем докази дійшов правильного висновку про доведеність факту укладення з відповідачем договору про надання банківських послуг та існування кредитної заборгованості, що в свою чергу не було спростовано відповідачем в ході розгляду справи.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надано.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги дублюють відзив відповідача на позовну заяву, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд, та є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне, обґрунтоване, справедливе рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 липня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало