Справа №938/483/21
Провадження № 2/938/17/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Чекан Н.М.

секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі ТОВ «Кошельок»), треті особи, які не заявляють позовних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л.про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яку представляє адвоката Калініна С.К., звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ТОВ «Кошельок», треті особи, які не заявляють позовних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л.про визнання виконавчого напису вказаного нотаріуса від 21.05.2021 року №52471 таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №52471 від 21.05.2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса про стягнення заборгованості є протиправним, тобто таким що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню. Зокрема, починаючи з 22.02.2017 вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у суді.

Ухвалою суду від 04.08.2021 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 04.08.2021 року задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 21.05.2021 року №52471 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

02.09.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кошельок» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити в повному обсязі. Представник відповідача вказав, що 11.03.2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №-276421 в електронній формі. Відповідач належним чином виконав умови вказаного договору про надання коштів у позику, в той час як позивачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого утворилась його заборгованість перед ТОВ «Кошельок», що станом на 21.05.2021 року становить 12870, 00 гривень, з яких 5500 гривень заборгованість за сумою кредиту,7370, 00 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Договір укладено згідно зі Законом України «Про електронну комерцію». Також просив суд відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000 гривень, оскільки немає відповідного підтвердження з цього приводу.

Ухвалою суду від 30.09.2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалами суду від 04.08.2021 року, 25.10.2021 року, 15.11.2021 року, 08.12.2021 року витребовувалося від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича (01001, м Київ, вул. Мала Житомирська,6/5) копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 21.05.2021 року за №52471.

Вказані ухвали повернулися до суду без виконання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.41-44 т.1, 86-89 т.1,233-235 т.1).

Як вбачається з Єдиного реєстру нотаріусів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович тимчасово не діє, будь-яка інша інформація щодо нього відсутня (а.с.91 т.1).

Ухвалами суду від 13.09.2021 року, 25.10.2021 року, 15.11.2021 року витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Київського державного нотаріального архіву інформації щодо місцезнаходження справи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про вчинення виконавчого напису від 21.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №52471, відповідно до якого задоволено вимоги ТОВ «Кошельок» про стягнення з ОСОБА_1 за період з 11.03.2021 року по 21.05.2021 року включно заборгованості у розмірі 12870 грн. та плати за вчинення цього напису сумі 50 грн.

У подальшому до суду поступили лист від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.09.2021 року (а.с.127-128 т.1) та лист від Київського державного нотаріального архіву від 09.11.2021 року (а.с.172 т.1), якими повідомлено, що вищевказана справа повинна знаходитися за місцем розташування робочого місця приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. , оскільки до державного архіву не передавалася.

Ухвалами суду від 15.11.2021 року, 08.12.2021 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіва О.Л. належно завірені копії усіх документів, які наявні у виконавчому провадженні №65788844 від 12.06.2021 року, відкритого у зв`язку з виконанням виконавчого напису №52471, виданого 21.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем.

Вищевказані документи від приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіва О.Л. поступили до Верховинського районного суду 09.12.2021 року (а.с.192-220 т.1).

Ухвалою суду від 21.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату , час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, підтримання позовних вимог в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення (а.с.143,147 т.1).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач (представник) у судове засідання неодноразово не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема, судову повістку на 21.02.2022 року отримав 01.02.2022 року (а.с.9 том 2), судову повістку на 28.03.2022 року через кабінет Електронний суд 23.02.2022 року (а.с.14 том 2), судову повістку на 04.05.2022 року отримав 29.03.2022 року через кабінет Електронний суд (а.с.39 том 2), судову повістку на 04.05.2022 року отримав без зазначення дати (а.с.47 т.2), судову повістку на 30.05.2022 року отримав 19.05.2022 року (а.с.54 т.2) про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 8, 29,53 том 2), про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.10, 56-57т. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, такий Перелік затверджений постановою КМУ від 29 червня 1999 р. N 1172 . У подальшому постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 цей Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21.

Судом встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив 21.05.2021 року виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №52471, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» в розмірі 12 920 гривень за її кредитним зобов`язанням на підставі договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-276421 від 11.03.2021 року (а.с.198 т.1). Вказаний договір не є нотаріально посвідченим (а.с.194-197 т.1).

Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчиненого 21.05.2021 року та зареєстрованим за №52471, таким, що не підлягає виконанню.

Судом також встановлено, що на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. 12.06.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65788844 з виконання цього напису та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а. с. 200-203 т.1). Також постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. 14.06.2021 року накладено арешт на грошові кошти позивача (а.с. 204 т.1).

Ухвалою суду від 04.08.2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №52471, вчиненого 21.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості в розмірі 12920 грн. в межах виконавчого провадження № 65788844 від 12.06.2021 року.

Вказана ухвала направлена для виконання приватному виконавцю виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіву О.Л., яку він отримав 09.08.2021 року (а.с.38 т.1).

У подальшому 12.08.2021 року, як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №HKPBTUAMP93Q36H9 від 16.08.2021 року, на виконання виконавчого напису нотаріуса №52471 від 21.05.2021 року з позивача утримано 11708,07 грн. (а.с.104 т.1).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Оскільки у розглядуваній справі виконавчий напис №52471, який вчинений 21.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., за яким стягнуто 11708,07 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

За таких обставин, суд вважає, що відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу отримані грошові кошти.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі № 201/6498/20, від 08.09.2021 року в справі № 206/2212/18, від 28.01.2020 року в справі № 910/16664/18, від 06.03.2019 року в справі № 910/1531/18.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України,

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з нього слід стягнути 1816 гривень судового збору за подання позовної заяви, 454 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а всього 2270 грн.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ході судового розгляду даної справи до суду від адвоката Калініна С.К. поступило клопотання (а.с. 99-102 т.1) про приєднання до матеріалів цієї справи доказів щодо витрат на правничу допомогу, а саме:

- акта виконаних робіт від 23.07.2021року (а.с. 105 т.1) за договором від 13.07.2021 року №б/н/21, укладеного між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 (а.с. 18-20 т.1), згідно з яким ним виконано такі роботи та послуги: усна з вивченням документів консультація клієнта терміном виконання 1год. 30 хв. вартістю 500 грн., аналіз та узагальнення практики Верховного Суду терміном 2 год. вартістю 500 грн., складання позовної заяви 8 годин (7 сторінок) вартістю 3000 грн., складання заяви про забезпечення позову терміном 4 год. (4 сторінки) вартістю 1000 грн., всього вартість послуг про надання правової допомоги становить 5000 гривень.

Вказані докази направлено відповідачу (а.с.106 т.1).

Відповідач у відзиві клопотав про визнання неналежними та недопустимими докази, надані представником позивача щодо понесених цією стороною судових витрат на правничу допомогу з підстав, що не долучено до позовної заяви доказу сплати гонорару (винагороди) на поточний рахунок адвокатського бюро «Калінін і Партнери» (а.с.56-65 т.1)

Таким чином, оскільки відповідач спростовує розмір витрат відповідача на правничу допомогу, то суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу з таких підстав.

З приводу твердження відповідача про визнання неналежними та недопустимими докази, надані представником позивача щодо понесених цією стороною судових витрат на правничу допомогу з підстав, що не долучено до позовної заяви доказу сплати гонорару (винагороди) на поточний рахунок адвокатського бюро «Калінін і Партнери» суд вважає за необхідне зазначити, що з аналізу норми п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України вбачається, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч.4 ст. 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 (а.с. 18-20 т.1) укладено договір від 13.07.2021 року про надання професійної правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що сторона відповідача додала до матеріалів справи акт виконаних робіт від 23.07.2021року (а.с. 105 т.1) за договором від 13.07.2021 року №б/н/21, укладеного між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 (а.с. 18-20 т.1), згідно з яким ним виконано такі роботи та послуги: усна з вивченням документів консультація клієнта терміном виконання 1год. 30 хв. вартістю 500 грн., аналіз та узагальнення практики Верховного Суду терміном 2 год. вартістю 500 грн., складання позовної заяви 8 годин (7 сторінок) вартістю 3000 грн., складання заяви про забезпечення позову терміном 4 год. (4 сторінки) вартістю 1000 грн., всього вартість послуг про надання правової допомоги становить 5000 гривень.

Суд вважає, що вказаний розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із: часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Сторона позивача зазначила, що адвокатом витрачено 8 год. на підготовку позовної заяви (7 сторінок) вартістю 3000 грн. та 4 год. на підготовку заяви про забезпечення позову вартістю 1000 грн., які на думку суду суперечать критерію розумності їх розміру, у зв`язку з чим їх слід зменшити наполовину.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 3000 грн., як витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259,264, 265, 268, 352,354,355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», треті особи які не заявляють позовних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекса Любомировичпро визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів, - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича від 21.05.2021 року №52471 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 920 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 11708,07 (одинадцять тисяч сімсот вісім гривень 07 копійок) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 2270 (дві тисячі двісті сімдесят ) гривень судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Якщо в судовому засіданні оголошено лиш вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» - вул. Антонова,8А с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області;

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вул. Мала Житомирська, буд.6/5 м. Київ;

Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківського округу Ігнатів Олекса Любомирович вул. Данила Галицького, буд. 48, смт. Вигода Долинського району Івано-Франківської області.

Дата складення повного рішення суду 09.06. 2022 року.

Суддя Наталія ЧЕКАН