ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м.Суми

Справа №592/9845/20

Номер провадження 22-ц/816/732/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Муйдінова Родіона Мукумовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 травня 2022 року, ухвалене у складі судді Шияновської Т.В. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст рішення виготовлено 30 травня 2022 року -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його рідним батьком; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири, загальною площею 57,88 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_2 . За життя батько склав заповіт на користь своєї дочки - сестри позивача ОСОБА_4 , за якою рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2020 року визнано право власності на 3/4 частини вказаної квартири у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Зазначає, що на час відкриття спадщини він досяг пенсійного віку, а тому у відповідності до ст. 1241 ЦК України має право на спадкування половини частки, яка належала йому у разі спадкування за законом незалежно від змісту заповіту.

04 червня 2020 року заступником завідувача Сумської міської держнотконтори Комендантовою О.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач не подав необхідний для вчинення нотаріальної дії документ, що посвідчує право власності померлого ОСОБА_3 на вказану квартиру, а також виявлено певні відмінності стосовно вказаного об`єкту нерухомого майна, зокрема, у свідоцтві про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів Сумської області 20 квітня 1993 року, форма власності зазначена як спільна сумісна, рядок відомостей про власників містить інформацію щодо однієї особи - ОСОБА_3 , а зміст довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР від 19 листопада 2019 року свідчить про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Крім того, в документах, що підтверджують факт смерті спадкодавця та родинні відносини зі спадкоємцем, нотаріусом виявлено розбіжності в ідентифікуючих даних, у написанні прізвищ та по батькові спадкодавця та спадкоємця, а саме: у свідоцтві про смерть прізвище та по батькові спадкодавця зазначено « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », у свідоцтві про народження позивача прізвище батька та його по батькові зазначено « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_8 » (російською мовою), а в паспорті позивача його прізвище зазначено « ОСОБА_9 ».

Відтак, 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 залишається не успадкованою, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (обов`язкова частка), що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 08 грудня 2020 року замінив первісного відповідача Сумську міську раду в даній справі на належного відповідача - ОСОБА_2 .

Не погодившись із вказаним позовом, ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру обов`язкової частки.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід ОСОБА_3 . Після смерті баби відкрилася спадщина, яку прийняв ОСОБА_3 , так як спільно проживав із нею.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт на її матір. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2020 року встановлений факт належності ОСОБА_3 на праві приватної власності в порядку спадкування за законом квартири АДРЕСА_2 та визнано за матір`ю ОСОБА_2 ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини цієї квартири, а на 3/4 частини земельної ділянки під номером АДРЕСА_3 , загальною площею 0,0709 га, кадастровий номер :14:002:0188, для індивідуального садівництва її матір отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_4 , і ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину на 3/4 частини вказаної квартири, а також має право на 3/4 частини земельної ділянки.

Зважаючи на аморальну поведінку ОСОБА_1 по відношенню до свого батька, який самоусунувся від його утримання, догляду, матеріальної підтримки, яку потребував ОСОБА_3 , так як був літньою, хворою людиною, не спілкувався з ним і залишив його на призволяще, а весь тягар утримання, догляду, матеріальної допомоги, лікування, створення комфортних умов життя покійного батька несла ОСОБА_4 , яка також хворіла на тяжку хворобу, розмір обов`язкової частки у спадщині після смерті діда - ОСОБА_3 , на яку має право ОСОБА_1 , підлягає зменшенню до 1/12 частини у відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України.

В подальшому ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про зміну предмету позовної заяви (а. с. 165-172, Т. 1), в якій просила зменшити розмір обов`язкової частки ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 з 1/4 до 1/12 частини в житловій квартирі АДРЕСА_2 , земельній ділянки під номером АДРЕСА_3 , яка знаходиться в Сумській міській громадській організації садівничого товариства «Фрунзенець» в м. Суми, загальною площею 0,0709 га, кадастровий номер :14:002:0188, для індивідуального садівництва; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлової квартири АДРЕСА_2 , земельної ділянки під номером АДРЕСА_3 , яка знаходиться в Сумській міській громадській організації садівничого товариства «Фрунзенець» в м. Суми, загальною площею 0,0709 га, кадастровий номер :14:002:0188, для індивідуального садівництва.

Мотивувала заяву тим, що вимога про визнання за нею права власності на 1/6 частини вказаного нерухомого майна є похідною від вимоги про зменшення розміру обов`язкової частки ОСОБА_1 у спадщині, та є ефективним способом захисту її прав, як єдиного спадкоємця після смерті діда ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , а відтак власника 3/4 частини житлової квартири та частини земельної ділянки.

16 березня 2021 року ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 49-50 Т. 2), а саме просить суд: зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 з 1/4 до 1/12 частини в житловій квартирі АДРЕСА_2 ; земельній ділянці під номером НОМЕР_1 , яка знаходиться в Сумській міській громадській організації садівничого товариства «Фрунзенець» в м. Суми, загальною площею 0,0709 га, кадастровий номер :14:002:0188, для індивідуального садівництва; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлової квартири АДРЕСА_2 , земельній ділянці під номером АДРЕСА_3 , яка знаходиться в Сумській міській громадській організації садівничого товариства «Фрунзенець» в м. Суми, загальною площею 0,0709 га, кадастровий номер :14:002:0188, для індивідуального садівництва.

Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 12 січня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині об`єднав в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на 1/4 частку квартири у порядку спадкування.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 26 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на 1/4 частку квартири у порядку спадкування - задовольнив.

Встановив факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_1 .

Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири, загальною площею 57,88 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині та визнання права власності відмовив.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Муйдінов Р.М., посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, які підлягають встановленню; неправильно дослідив та оцінив докази, які знаходяться в матеріалах справи, як кожен окремо так і у їх сукупності, не дослідив та не оцінив твердження відповідача за зустрічним позовом, які він виклав у відзиві на позовну заяву як окремо так і у сукупності із доказами, які знаходяться у матеріалах справи, не оцінив безвідповідальну поведінку відповідача за зустрічним позовом, у зв`язку з чим неправильно встановив обставини, які підлягають встановленню, що як наслідок призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати частково; зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі та зменшити розмір обов`язкової частки ОСОБА_1 з 1/4 до 1/12 частини в житловій квартирі та земельній ділянці, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири та земельної ділянки; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири та земельної ділянки; в іншій частині рішення суду залишити без змін; стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн за подання апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд звузив предмет доказування до встановлення обставин відсутності спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, які характеризують відносини між спадкоємцями та спадкодавцем, про які вказано у ст. 1241 ЦК України, хоча як мінімум відповідно до норми ст. 1241 ЦК України суду достатньо встановити тривалу відсутність такого спілкування. Отже вважає, що для доведення обставин, які дають підставу для зменшення розміру спадщини, достатньо довести як мінімум тривалу відсутність спілкування між такими особами, а не відсутність такого спілкування.

Наголошує на тому, що як на підставу своїх позовних вимог позивачка посилалася на наявність наступних обставин, що поведінка відповідача по відношенню до свого батька, була аморальною, від самоусунувся від утримання, догляду, матеріальної підтримки, яку він потребував, так як був літньою, хворою людиною, не спілкувався з ним і залишив його на призволяще, а тому весь тягар утримання, догляду покійного батька поклав на плечі покійної матері позивачки.

Не погоджується з висновками суду щодо сумнівів у показаннях свідків. Наголошує на тому, що, беручи до уваги характер спірних правовідносин, про обставини, які підлягають доказуванню, можуть свідчити рідні, члени сім`ї, тобто особи, які були вхожі в сім`ю покійного діда позивачки і які знають його і його сім`ю, їхні взаємовідносини, а тому саме такі особи, на думку скаржника, достовірно знають про те, що відбувалось у сім`ї діда позивачки. Відповідно вважає, що суд упереджено підійшов до показань свідків, що призвело до їх неправильного дослідження та оцінки.

Зазначає, що з аналізу показань свідків, які узгоджуються між собою і які в свою чергу узгоджуються з письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи і які підтверджують факт реєстрації та проживання покійної матері позивачки за зустрічним позовом за адресою її батька, факт наявності проблем зі здоров`ям покійного діда, достовірно можна стверджувати, що покійний дід після смерті своєї дружини потребував догляду, утримання за станом здоров`я, який із часом почав погіршуватися, у зв`язку з чим покійна мати позивачки переїхала до нього з метою його догляду.

Наголошує на тому, що утримання, догляд, матеріальна підтримка, лікування, створення комфортних умов життя літнього, хворого батька лягли на плечі лише покійної матері позивачки та її сім`ї. А ОСОБА_1 самоусунувся від утримання, догляду, матеріальної підтримки, якої потребував батько, не спілкувався з ним тривалий час. Мотивом такої його поведінки була особиста образа.

Вважає хибним висновок суду, що покійна мати позивачки повинна була звертатися за допомогою до відповідача за зустрічним позовом для доведення факту неприязних стосунків між спадкодавцем та ОСОБА_1 та ухилення останнього від надання допомоги.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Давидова А.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін; стягнути з ОСОБА_2 3000 грн судових витрат, пов`язаних із переглядом справи в апеляційному порядку. Зазначає, що доводи та міркування скаржника є виключно припущеннями та не підтверджуються жодними доказами. Звертає увагу суду на те, що покійна ОСОБА_4 зверталася до суду з позовом про визнання за нею права на 3/4 частки квартири, вимог щодо зменшення частки брата не заявляла. ОСОБА_2 як спадкоємиця після смерті своєї матері ОСОБА_4 успадковує після її смерті виключно те, що належить або належало б їй на день відкриття спадщини.

Рішення суду в частині встановлення факту, що має юридичне значення, не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Давидова А.Г., який заперечує проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, окрім ОСОБА_4 , спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом є його син позивач за первісним позовом у справі ОСОБА_1 , який має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , незалежно від змісту заповіту, як непрацездатний син, якому на час відкриття спадщини виповнилося 72 роки. Він не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з наявними розбіжностями у правовстановлюючих документах, а тому суд дійшов висновку, що його вимоги про визнання права власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про зменшення розміру обов`язкової частки, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт відсутності або негативного характеру відносин між відповідачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 , наявність неприязних стосунків між ними у зв`язку з аморальною поведінкою відповідача, ухилення відповідача за зустрічним позовом від надання допомоги батькові, а тому відсутні підстави для зменшення обов`язкової частки ОСОБА_1 у спадщині. Відповідно позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 з 1/4 до 1/12 частки в квартирі АДРЕСА_2 , земельної ділянки під номером АДРЕСА_3 , яка знаходиться в Сумській міській громадській організації садівничого товариства «Фрунзенець» в м. Суми, загальною площею 0,0709 га, кадастровий номер :14:002:0188, для індивідуального садівництва та похідні від них вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину вказаного нерухомого майна, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, так як вони відповідають обставинам справи та суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми у віці 95 років (а. с. 11, Т. 1).

Постановою заступника завідувача Сумської міської державної нотаріальної контори від 04 червня 2020 року за № 3405/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (обов`язкова частка) на майно, що належало померлому ОСОБА_3 , з підстав неможливості встановлення факту кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та не подання необхідних для вчинення нотаріальних дій документів, що підтверджують право власності на майно (а. с. 15-16, Т. 1).

З довідки характеристики об`єкту нерухомого майна, виданої ТОВ «ДП Регіональна агенція технічної інвентаризації» від 15 листопада 2019 року № 409-1-11/19 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 57,88 кв.м, житлову площу 38,8 кв.м; а ринкова вартість вказаної квартири згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Ерестей» від 23 грудня 2019 року становить 376 220 грн (а. с. 19-20, Т. 1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів Сумської області 20 квітня 1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 (12-13, Т. 1).

З довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР від 19 листопада 2019 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а. с. 14, Т. 1).

За життя ОСОБА_3 09 лютого 1996 року склав нотаріально посвідчений заповіт, за яким на випадок своєї смерті все належне йому майно заповів своїй доньці ОСОБА_4 (а. с. 93-94, Т. 1).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка під номером АДРЕСА_3 , яка знаходиться в Сумській міській громадській організації садівничого товариства «Фрунзенець» в м. Суми.

З копії спадкової справи №131/2019, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 подав заяву до Сумської державної нотаріальної контори, згідно якої останній приймає спадщину за законом (обов`язкова частка) (а.с.35, Т. 1).

Також із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 звернулася дочка померлого ОСОБА_4 матір відповідачки за первісним позовом, позивачки за зустрічним ОСОБА_2 (а. с. 29, Т. 1).

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 29 січня 2020 року встановив юридичний факт того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 03218, на ім`я ОСОБА_3 , виданий на підставі рішення виконкому Сумської міської ради Ради народних депутатів від 17.02.1994 №70 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №2973, що розташована на території Сумської міської ради та призначена для садівництва належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.203-207, Т. 1).

13 березня 2020 року державний нотаріус Сумської міської державної нотаріальної контори Комендантова О.І. видала ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки земельної ділянки під номером АДРЕСА_3 , загальною площею 0,0709 га, кадастровий номер :14:002:0188, для індивідуального садівництва; ринкова вартість якої згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності становить 42 540 грн (42; 190-200, Т. 1).

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 07 квітня 2020 року у справі № 592/665/20 встановив факт належності на праві приватної власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 17-18, Т.1).

За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частинами другої та третьої ст.1235 ЦК України встановлено, що заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

За приписами ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Як встановив суд першої інстанції, після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є його дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 прийняла спадщину, рішенням суду за нею було визнано право власності на 3/4 спірної квартири.

ОСОБА_1 , як непрацездатний син спадкодавця, оскільки йому на момент відкриття спадщини виповнилося 72 роки, відповідно до приписів ч. 1 ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку в спадщині. Оформити свої спадкові права він не може через наявність відмінностей у свідоцтві про право власності на спірну квартиру та у довідці Департаменту ресурсних платежів Сумської міської ради, у зв`язку з чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (обов`язкова частка) на майно, що належало померлому ОСОБА_3 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2020 року було встановлено факт належності на праві приватної власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спірної квартири, а виявлені нотаріусом розбіжності у правовстановлюючих документах не є перешкодою для реалізації ОСОБА_1 права на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . Крім того рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2020 року визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , з урахуванням обов`язкової частки в спадщині в розмірі ј частини, яка належить непрацездатному сину спадкодавця ОСОБА_1 .

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 .

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_2 про зменшення обов`язкової частки в спадщині колегія суддів зазначає наступне.

Як підставу своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що поведінка ОСОБА_1 по відношенню до свого батька була аморальною, він самоусунувся від утримання, догляду, матеріальної підтримки, якої потребував ОСОБА_3 , так як був літньою хворою людиною, не спілкувався з ним і залишив його на призволяще, а тому весь тягар утримання та догляду за покійним несла її покійна матір ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщини може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

При вирішенні спорів про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, ними може вважатися тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця тощо.

Зменшення розміру обов`язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця.

Отже, аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що заявляючи вимоги про зменшення розміру обов`язкової частки, позивач повинен довести суду та підтвердити належними і допустимими доказами підстави такого зменшення, зокрема, відсутність або негативний характер відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, неприязні стосунки в зв`язку з аморальною поведінкою спадкоємця тощо.

23 травня 2020 року ОСОБА_4 , яка була спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3 , померла (а. с. 96, Т. 1).

ОСОБА_2 є дочкою померлої ОСОБА_4 та не є спадкоємцем після свого діда ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, ОСОБА_2 має право в порядку спадкування після своєї матері ОСОБА_4 на належне померлій майно. А, враховуючи, що ОСОБА_4 за життя оформила свої спадкові права на належне померлому батьку майно - квартиру та земельну ділянку в садівничому товаристві, саме в розмірі ѕ частини, з врахуванням обов`язкової частки у спадщині непрацездатного сина спадкодавця ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_2 має право на спадкування тільки вказаної частки, яка належала померлій ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, оскільки остання за життя оформила свої спадкові права і не ставила питання про зменшення обов`язкової частки свого брата ОСОБА_1 .

Крім того згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 саме 3/4 часток квартири АДРЕСА_2 (а. с. 97, Т. 1).

З врахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги з посиланням на поведінку ОСОБА_1 по відношенню до свого батька, колегія суддів відхиляє, оскільки встановлення вказаних обставин не має правового значення для вирішення даної справи.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Давидовим А.Г. заявлено клопотання про відшкодування витрат понесених на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, на підтвердження чого він надав копії договору про надання правової допомоги № 1-7/22 від 07 липня 2022 року та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 1-7/22 від 07 липня 2022 року, згідно п. 1.1 якого сторони домовилися, що розмір гонорару становить 3000 грн (фіксований розмір), сторони домовилися, що гонорар сплачується у повному обсязі у строк протягом 30 днів з дня ухвалення Сумським апеляційним судом постанови по справі № 592/9845/20 незалежно від змісту постанови.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг адвоката, а тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Муйдінова Родіона Мукумовичазалишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 травня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 липня 2022 року.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина