Справа № 946/2641/22
Провадження № 2/946/2472/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Баннікової Н.В.

при секретарі Тимошенко С.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Окрім неї, в зазначеній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка більш ніж 22 роки за вказаною адресою не проживає, однак на її вимоги знятися з реєстрації не реагує. Її реєстрація носить формальний характер, що створює перешкоди в реалізації позивачем в повному обсязі своїх прав та охоронюваних законом інтересів власника нерухомого майна. Відповідачка не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого обставини справи та позовні вимоги визнає. Зазначила, що з 2002 року вона мешкає разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 у м. Одеса, в Ізмаїлі не проживає. Хоча, у грудні 2020 р. рішенням суду шлюб із чоловіком було розірвано.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.07.1992 року, договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння від 06.02.1998 року та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2009 року.

Відповідно до запису у технічному паспорті на житловий будинок та довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копій актів від 07.10.2020 р., підписаних мешканцями будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 постійно проживала у квартирі АДРЕСА_3 вказаного будинку в період з 05.02.2002 р. по 29.01.2020 р.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи те, що відповідач є членом сім`ї власника, однак за місцем реєстрації понад один рік не мешкає, на підставі чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, вказане рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 156 ЖК, 16, 319, 321, 405 ЦК, ст.ст. 4, 12, 13, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268, 280-289 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Н.В.Баннікова