Справа № 399/304/22
Провадження № 2/399/142/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними та протиправними діями органів досудового розслідування в особі службових осіб Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до відповідачів Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, Державної казначейської служби України, в якому просить суд стягнути з Державної казначейської служби України моральну шкоду за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності поліцейськими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно постанов про притягнення до адміністративної відповідальності від 30 березня 2021 року за ч.1 ст. 122 КУпАП, в розмірі по 50000 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.03.2021 у м. Кропивницькому на нього були складені постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 159856 та НК № 159857.

Відповідно до вказаних постанов від 30.03.2021, він був визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП України за порушення ним п.п. 15.9 ґ, 15.10 д ПДР України, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за кожне правопорушення.

Під час складання постанов працівники поліції застосували відносно нього силу, вирвали з рук позивача бланк постанови та заламали праву руку, вирвали з рук ручку, оскільки позивач був незгодний з тим, що ним було вчинено порушення ПДР та хотів написати заперечення. Крім того, поліцейські погрожували арештом та відправленням його автомобіля на штрафмайданчик. Дії працівників поліції завдали йому фізичного болю і страждань, як фізичних так і моральних.

Вважаючи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними позивач оскаржив їх до суду.

10 червня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у справі № 399/243/21, провадження № 2-а/399/4/2021 ухвалив рішення, в якому його позов до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Геращенка Максима Миколайовича, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Шевченка Антона Юрійовича та Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення задовольнив частково.

Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 159856, винесену 30 березня 2021 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержантом поліції Геращенком Максимом Миколайовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення, скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 159857, винесену 30 березня 2021 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Шевченком Антоном Юрійовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення. В іншій частині в задоволенні позову було відмовлено.

Апеляційні скарги на вказане рішення відповідачами не подавалися. Рішення набрало законної сили 13.07.2021.

Оскільки відповідачі визнали рішення суду першої інстанції законним і об`єктивним, тому факти, покладені в основу даного рішення додатковому доведенню не підлягають.

За положеннями частини 4 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Наявність чи відсутність вини посадової особи органу державної влади правового значення при цьому не має.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Фізичні страждання полягають в тому, що під час розгляду справ про адміністративне правопорушення працівники поліції незаконно, без будь-яких на те підстав, застосували до нього силу. Поліцейський, який стояв перед ним, вирвав у нього з рук постанову, а інші, які стояли позаду нього, заламали йому руки, викрутили праву руку і вирвали у нього з руки ручку, якою він намагався підписати постанову. В результаті таких дій йому булі спричинені легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я, оскільки протягом наступних трьох днів він не міг підняти руку. Боліла рука і праве плече, що заважало йому нормально спати, працювати, керувати автомобілем, що привело до порушення нормального ритму життя.

Також, вказав, що моральні страждання полягають в тому, що під час складання постанов та розгляду адміністративних справ представники поліції вели себе неадекватно, насолоджувались наданою їм владою, принижували його, погрожували розправою, затриманням його і його автомобіля, погрожували застосуванням до нього фізичної сили і всіляко хизувалися перед 2 дівчатами, які були серед них в формі працівників поліції.

Вищевикладені незаконні дії представників поліції потягли за собою необхідність витрачати час на підготовку і подачу адміністративного позову, підготовку клопотань та інших процесуальних документів, поїздки до суду, що само по собі відбирало його час і частину його життя, що в свою чергу шкодило здоров`ю та завдавало моральних страждань. Відеозаписи з бодікамер працівників поліції, на яких зафіксовано таку їх поведінку, до суду надані не були і на його переконання, ці відео після інциденту були знищені.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

28 липня 2022 року на адресу суду представником відповідача Управління патрульнї поліції в Кіровоградській області ДПП Колісник О.В. подано відзиві на позовну заяву в якому вона зазначила, що винесені відносно ОСОБА_1 постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності були скасовані рішенням суду, але в частині вимоги позивача про визнання дій поліцейських щодо винесення вищевказаних постанов протиправними було відмовлено. Тому, в зв`язку з недоведеністю вини, достатньою сатисфакцією є скасування постанов, без будь-якої грошової компенсації. Крім того, посилання позивача на Закон України «Про оперативно-розшукову діяльність», як на можливість відшкодування шкодиє помилковою, оскільки поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержант поліції Геращенко М.М. та інспектор взводу № 1 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції Шевченко А.Ю., які складали відносно нього постанови серії НК №159856, НК №159857 від 30.03.2021, не є особами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування, тобто під дію вказаного закону не підпадають. Вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди державою у випадках вчинення незаконних дій, охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Зазначила, що при з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Оскільки, твердження позивача про те, що він пережив моральні та фізичні страждання не підтверджені жодним доказом, а грунтуються лише на припущеннях, то позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив від 01.08.2022 на позовну заяву представника Управління патрульної поліції позивач ОСОБА_1 вказав, що винесені працівниками поліції постанови були скасовані судом, провадження у справах закрито в зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, що свідчить про те, що ці постанови не відповідали вимогам Закону. Обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Доданий до відзиву диск з двома фрагментами з місця події з однієї бодікамери не відображає в повному обсязі обстановку, тому не є належним доказом у справі.

02 серпня 2022 року від представника Державної казначейської служби України Кудакова Ю.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що спеціальні підстави для відшкодування шкоди, вказані в ч. 1 ст. 1176, п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відсутні, оскільки даних щодо незаконності дій, рішень посадових осіб поліції у справі не міститься, рішень суду про визнання незаконними застосування до позивача адміністративного арешту чи виправних робіт, конфіскації майна, штрафу, не має.

Аналогічне стосується і відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, відповідно до вказаної норми державою відшкодовується лише шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади.Вказане має суттєве значення, оскільки лише визнання компетентним органом влади незаконними рішень, дій або бездіяльності є підставою для розгляду питання щодо відшкодування шкоди за статтею 1173 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловив Касаційний цивільний суд у постанові від 23.01.2019 по справі № 638/1413/17.

Так, у постанові Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 по справі № 638/1413/17 вказано про неможливість відшкодування шкоди у разі відсутності судового рішення про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу.

Крім того, вказав, що позивачем не доведено факту настання негативних наслідків для нього у зв`язку з ситуацією, в якій він опинився через притягнення його до відповідальності та не надано належних доказів завдання йому моральної шкоди. Разом з тим, вказав, що у постанові Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 по справі № 199/6713/14-ц вказано, що не допускається стягнення моральної та матеріальної шкоди з Казначейства, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів, а у постанові Великої палати Верховного Суду по справі 910/23967/16 вказано, що процесуальний закон не встановлює необхідності зазначення таки відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись.

У надісланих на електронну адресу суду 10.08.2022 запереченнях представник відповідача ще раз наголосила, що управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції не являється органом досудового розслідування. Частиною 6 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Отже, позивачеві, в разу порушення його прав працівниками поліції, слід звертатись до суду на загальних підставах. Згідно ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Також, просила врахувати, що жодних протиправних дії поліцейських встановлено не було.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Колісник О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 червня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у справі № 399/243/21, провадження № 2-а/399/4/2021 ухвалив рішення, в якому його позов до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Геращенка Максима Миколайовича, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Шевченка Антона Юрійовича та Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення задовольнив частково.

Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 159856, винесену 30 березня 2021 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержантом поліції Геращенком Максимом Миколайовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення, скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 159857, винесену 30 березня 2021 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Шевченком Антоном Юрійовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення. В іншій частині в задоволенні позову було відмовлено.

Апеляційні скарги на вказане рішення відповідачами не подавалися. Рішення набрало законної сили 13.07.2021 /т. 1, а.с. 7-11/.

Ухвалою суду від 18.08.2022 за клопотанням позивача витребувано в Управлінні патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП записи з бодікамери DSJX300093_BA0093, яка використовувалася працівниками поліції 30.03.2021 року за адресою АДРЕСА_1 в період часу з 13 год. 30 хв. по 15 год. 00 хв. /т. 1, а.с. 14, 15/.

На виконання ухвали суду від 18.08.2022 з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП надійшло повідомлення про неможливість виконати ухвалу суду, оскільки ці відеозаписи видалені із серверу для зберігання відеозаписів МВС України в зв`язку із закінченням терміну зберігання /т. 1, а.с. 172-175/.

Ухвалою суду від 31.10.2022 за клопотанням представника витребувано з комунального закладу «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради», профіль спец.онко МСЕК (вул. Академіка Корольова, 34/19, м. Кропивницький) розтлумачення, внаслідок чого комісія дійшла висновку згідно акту огляду МСЕК від 08.09.2022 про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 групи інвалідності (перша «Б» з 19.08.2022 ) із зазначенням в розгорнутому вигляді причини встановлення інвалідності (діагноз) /т. 1 а.с. 236-237/.

18.11.2022 року на адресу суду надійшов лист з комунального закладу «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради» за вих. № 581 від 08.11.2022 року в якому вказано, що ОСОБА_1 вперше оглянутий 08.09.2022 року спеціалізованою онкологічною МСЕК за направленням КНП «Центр первинної медико-санітірної допомоги Онуфріївської районної ради Кіровоградської області». Після огляду ОСОБА_1 та вивчення медичної документації встановлено діагноз: Cr шлунка 4 стадія, множинні метостази в кістки скелета, стан після паліативних курсів хіміотерапії. Клінічна група 4, анемія 1 стадії, занепад харчування 2 стадії, інтоксикація. Рішення комісії І Б група, загальне захворювання, безтерміново, про що була надана довідка до акту огляду МСЕК 12ААВ № 181540 /т. 1, а.с. 248, 249/.

Позивач у позові стверджує, що діями працівників поліції, які склали у відношенні нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, позивачу було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 50 000, 00 грн, на що слід зазначити наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви: протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких відноситься наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок доказування і подання доказів, кожною із сторін, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Конституція є базовим законом і його норми знаходять своє втілення і розвиток в інших законах, які встановлюють умови і порядок відшкодування.

Термін "Кожен" зовсім не означає, що відшкодування відбудеться будь-кому, хто про це буде стверджувати чи просити. Незаконними діями (бездіяльністю) має бути заподіяна шкода, і факт її заподіяння має бути доведений.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають, істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті: така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту протиправності дій органів досудового розслідування, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) зазначеного органу та його вини в заподіянні цієї шкоди.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Суд вважає, що позивач, у порушення ст. ст.12, 81 ЦК України не надав суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій органу державної влади (відповідача), наявність реальної шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Сам факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким закрито провадження із вказаних підстав, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

За відсутності належних та допустимих доказів упередженого ставлення працівників патрульної поліцій до позивача, знущання над ним, наявності злого умислу чи грубої недбалості, спрямованих на ухвалення завідомо незаконної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підтвердження факту спричинення моральних та душевних страждань, саме лише посилання у позовній заяві на психологічну травму та моральні страждання, про які вказано у позові, не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю працівників патрульної служби.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями уповноважених посадових осіб Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП позивачу була завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та його вини в заподіянні моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області у справі № 399/243/21, провадження № 2-а/399/4/2021 від 10 червня 2021 року не містить інформації щодо предмета доказування. Оскільки предметом розгляду у вказаній справі було притягнення особи до адміністративної відповідальності і за результатами розгляду справи судом не було встановлено протиправності дій або бездіяльності посадових осіб Департаменту патрульної поліції.

Інших доказів вчинення посадовими особами Департаменту патрульної поліції будь-яких протиправних дій у відношенні позивача, позивачем до суду надано не було.

Доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників патрульної поліції, що винесли постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та тяжкою хворобою ОСОБА_1 , в результаті захворювання якою він має 1 групу інвалідності, суду не надано.

Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в результаті неправомірних, винних дій чи бездіяльності посадових осіб Департаменту патрульної поліції позивач зазнав будь-яких фізичних або душевних страждань, позивачем не надано. Також позивачем не підтверджена наявність моральної шкоди, в чому саме вона полягає, а також відсутнє обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, про яку позивач вказує у позові.

З урахуванням викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 141ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, бо є інвалідом 1 групи, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними та протиправними діями органів досудового розслідування в особі службових осіб Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 2 січня 2023 року.

Суддя М.М. Лях