ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Марцоня Дмитра Григоровича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2021 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) цивільній у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про поділ спадщини, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Любов Леонідівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційній суд

у с т а н о в и в :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року відмовлено за недоведеністю у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі, адвокат Марцонь Д.Г., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд формально поставився до вирішення питання про забезпечення позову, не прийнявши до уваги те, що договір довічного утримання цілком залежить від волі його сторін, тому він (договір) може бути розірваний відповідачами у справі у будь-який момент і спірна квартира може бути відчужена, що ускладнить виконання рішення суду.

Звертається увага, що законодавством не заборонено накласти арешт на майно або заборонити вчиняти дії з його відчуження, якщо таке майно перебуває під обтяженням.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2022 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 02.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір про поділ спадщини від 26 березня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 845; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальна площа - 66,7 кв.м., житлова площа 40,4 кв.м. у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3/8 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 66,7 кв.м., житлова площа 40,4 кв.м., шляхом припинення права власності ОСОБА_3 на 3/8 частки спірної квартири, що їй належить на підставі договору довічного утримання від 27 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 863; судові витрати по справі стягнути з відповідачів.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона постійно мешкає в Італії, тому не могла особисто вчиняти дії з прийняття і оформлення спадщини після смерті її матері ОСОБА_6 . У зв`язку такими обставинами позивач видала довіреність ОСОБА_4 на вчинення дій з отримання свідоцтва про право на спадщину. Пізніше позивач дізналася, що ОСОБА_4 за відсутності на те повноважень уклав з її батьком ОСОБА_2 договір про поділ спадкового майна, на підставі якого останній став власником спірної квартири, яку відчужив за договром довічного утримання ОСОБА_3

20 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 3/8 частки спірної квартири.

В обгрунтування вимог заяви, стверджується, що між сторонами існує спір з приводу визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння 3/8 частки спірної квартири, а тому з метою ухилення від його витребування, існує загроза відчуження ОСОБА_3 вказаного нерухомого майна, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду, якщо позовна заява буде задоволена, та ускладнить ефективний захист моїх порушених прав та інтересів.

На підтвердження аргументів щодо необхідності забезпечення позову, свідчить також те, що відповідач ОСОБА_2 відчужив спірну квартиру, 3/8 частки якої він набув у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину та за договором про поділ спадщини від 26 березня 2020 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 накладено обтяження - заборону ОСОБА_3 розпоряджатися квартирою за життя ОСОБА_2 .

За твердженням позивача її батько має погіршений стан здоров`я через похилий вік та зловживання алкоголем. Через це обтяження в будь-який момент може бути припинене, і ОСОБА_3 матиме можливість відчужити квартиру або вчинити будь-які інші операції з квартирою, що унеможливить або суттєво ускладнить виконання рішення суду, у випадку задоволення позовної заяви.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на спірну квартиру вже накладено обтяження - заборону ОСОБА_3 розпоряджатися квартирою за життя ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для заборони на відчуження вказаної у заяві про забезпечення позову частки квартири. Докази того, що батько позивача може піти з життя внаслідок поганого здоров`я та зловживання алкогольними напоями суду не надано.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є вимоги про: визнання недійсним договору про поділ спадкового майна, визнання права власності на частину спадкового майна і витребування спадкового майна, відчуженого за договором довічного утримання.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 заявила вимогу про накладення заборони ОСОБА_3 (набувач за договором довічного утримання) вчиняти будь-які дії щодо відчуження 3/8 спірної квартири. Тобто будь-яких вимог до ОСОБА_2 (відчужувача за договором утримання), зокрема заборони йому вчиняти будь-які, спрямовані на розпорядження спірним майном, та/або ж про накладення арешту на спірну квартиру не заявлено.

Відповідно до ст.754 ЦК України набувач позбавлений права розпоряджатися майном до смерті відчужувача, у зв`язку з чим, як встановлено судом, відносно спірної квартири у встановленому порядку накладено обтяження, яке позбавляє ОСОБА_3 можливості легально розпорядитися спірною квартирою.

За змістом ст.755, ст.756 ЦК України внаслідок припинення (розірвання) договору довічного утримання відчужувач повторно набуває право власності на передане майно. Набувач може набути право власності на частину переданого йому майна виключно на підставі рішення суду за існування певних обставин.

Таким чином, за змістом наведених норм закону сторони договору довічного утримання, у цьому конкретному випадку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , не можуть добровільно у позасудовому порядку розірвати (припинити) цей договір таким чином, щоби право власності на квартиру залишилося у ОСОБА_3 .

Отже, з урахуванням вимоги, заявленої у заяві про забезпечення позову, та встановлених обставин відсутні підстави вважати, що у ОСОБА_3 мається можливість одноосібно розпорядитися спірною квартирою.

Що стосується стану здоров`я ОСОБА_2 , зокрема його алкогольної залежності, то суд першої інстанції обґрунтовано виснував про відсутність доказів на підтвердження таких обставин.

Окрім того, ні у заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі не обґрунтовано, яким чином зазначені обставини можуть забезпечити та/або дозволити ОСОБА_3 безперешкодно відчужити спірну квартиру.

У разі смерті ОСОБА_2 позивач не буде позбавлена можливості повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення за наявності на те підстав.

З урахуванням встановленого апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.1 ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Марцоня Дмитра Григоровича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов