Постанова

Іменем України

01 липня 2022 року

м. Київ

справа № 748/2930/20

провадження № 61-20714св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року в складі колегії суддів: Скрипки А. А., Онищенко О. І., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01 березня 2003 року по 28 травня 2020 року;

- визнати легковий автомобіль ВАЗ-21099, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 60 545, 00 грн; трактор колісний DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669, 03 грн; мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237, 36 грн; бензопилу Stihl, вартістю 5 500, 00 грн; бензопилу Vitals, вартістю 2 800, 00 грн; мотокосу Stihl, вартістю 5 500, 00 грн; телевізор Samsung, модель UE32H4270AU, вартістю 8 500, 00 грн; телевізор Toshida, серійний номер 40S2855EC-912Н5133-000663, вартістю 5 500, 00 грн; пральну машинку Gorenje, вартістю 10 800 грн; холодильник LG, вартістю 10 200, 00 грн; грошові кошти в сумі 9 800, 00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09 грудня 2020 року становить 275 184, 00 грн, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_3 , загальна сума якого становить 151 251, 39 грн, та 1/2 частину грошових коштів на загальну суму 9 800, 00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09 грудня 2020 року становить 275 184, 00 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя 75 625, 70 грн та 137 592, 00 грн в рахунок 1/2 частини вартості грошових коштів на загальну суму 9 800, 00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09 грудня 2020 року становить 275 184, 00 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, довічно.

В обґрунтування позову зазначала, що з 28 вересня 2002 року по 28 травня 2020 року сторони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина, вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, спільно виховували неповнолітніх дітей ОСОБА_1 від попереднього шлюбу. Вказувала, що з 20 вересня 1986 року по 28 лютого 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4 , з яким вони як подружжя не мешкали разом з квітня 2002 року. За цей час сторони у справі набули спільне сумісне майно, здійснити розподіл якого просила позивач.

Також ОСОБА_1 зазначила, що під час спільного проживання з ОСОБА_2 вона втратила працездатність, їй було встановлено ІІ групу інвалідності та призначено пенсію по інвалідності, яку вона отримує і на сьогодні, але при цьому потребує матеріальної допомоги.

Заявник стверджувала, що ОСОБА_2 з травня 2020 року не надає їй жодної матеріальної допомоги, хоча має змогу таку допомогу надавати.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01 березня 2003 року по 28 травня 2020 року.

Визнано легковий автомобіль ВАЗ-21099, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 60 545, 00 грн; трактор колісний DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669, 03 грн; мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237, 36 грн спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку легкового автомобіля ВАЗ-21099, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 60 545, 00 грн; трактору колісного DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669, 03 грн; мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237, 36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 51 225, 69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, з 16 грудня 2020 року, довічно.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірне рухоме майно: легковий автомобіль ВАЗ-21099, 2003 року випуску, вартістю 60 545, 00 грн; трактор колісний DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669, 03 грн та мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237, 36 грн, є спільною сумісною власністю сторін, оскільки набуті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період спільного проживання та за рахунок спільних доходів сторін.

Поряд з цим суд дійшов висновку про недоведеність набуття в період спільного проживання сторін однією сім'єю грошових коштів в сумі 9 800, 00 доларів США, побутової техніки та інших речей побутового вжитку, розподіл яких також просила здійснити позивач.

Крім того, суд першої інстанції вказав на обґрунтованість заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів, у зв'язку з чим задовольнив позов в цій частині.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року змінено в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій оскаржуваній частині рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 500, 00 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що трактор колісний DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669, 03 грн та мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237, 36 грн є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і за указаних обставин визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цього майна та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна 51 225, 69 грн.

Також апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, урахував ті обставини, що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи, потребує матеріальної допомоги, відповідач ОСОБА_2 має змогу надавати таку допомогу, у ОСОБА_1 є двоє повнолітніх синів, які відповідно до приписів частини першої статті 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зобов'язані утримувати непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2021 року ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року та передати справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зазначає, що апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2015 року в справі № 6-3066цс15.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 з урахуванням орендної плати за земельну ділянку та пенсії отримує щомісяця приблизно 2 600, 00 грн. Крім того, позивачу надають матеріальну допомогу її повнолітні сини.

Також ОСОБА_2 зазначає, що не заслуговують на увагу аргументи ОСОБА_1 про здійснення нею витрат на купівлю певних лікарських препаратів, оскільки указане нічим не підтверджується.

Заявник вказує, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які б слугували підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на її утримання.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Чернігівського районного суду Чернігівської області.

16 травня 2022 року справа № 748/2930/20 надійшла до Верховного Суду.

ОСОБА_1 . Подала відзив на касаційну скаргу, у якому просила залишити її без задоволення, а постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року - без змін.

Межі касаційного перегляду

Судове рішення в частині позовних вимог про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя в касаційному порядку не оскаржувалось та в силу статті 400 ЦПК України в цій частині не переглядається.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

За приписами частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 01 березня 2003 року по 28 травня 2020 року.

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 28 лютого 2003 року зроблено запис за № 17.

ОСОБА_1 є непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи з 01 вересня 2017 року, страждає на ряд захворювань, отримує пенсію по інвалідності.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, працює з 05 березня 2020 року в ТОВ «Еко Енерджі Україна» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, перебуває на диспансерному обліку з приводу гіпертонічної хвороби І-ІІ ст., проживає разом з матір'ю ОСОБА_5 , яка має статус дитини війни та отримує пенсію за віком у розмірі 2 100, 00 грн, ОСОБА_2 здійснює догляд за матір'ю та веде з нею спільне господарство.

Повнолітній син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року зі ОСОБА_7 . Подружжя має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв'язку з чим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають статус багатодітної сім'ї. ОСОБА_6 є працевлаштованим, отримав дохід з червня 2020 року по листопад 2020 року в розмірі 19 203, 79 грн.

Син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_10 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року зі ОСОБА_11 . Згідно з актом № 6357 ОСОБА_10 має ряд захворювань. 25 червня 2020 року ОСОБА_10 надав державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням або за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин другої та третьої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи.

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга статті 76 СК України).

Частиною першою статті 91 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу.

За приписами частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

У справі, яка переглядається, апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи, потребує матеріальної допомоги та відповідач ОСОБА_2 має змогу надавати таку допомогу. Поряд з цим суд апеляційної інстанції врахував, що у позивача є повнолітні сини, які відповідно до вимог частини першої статті 202 СК України зобов'язані утримувати матір, яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, присуджених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання, з ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

При цьому та обставина, що статтею 202 СК України на дітей покладено обов'язок утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, врахована апеляційним судом, який зменшив розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, а тому доводи заявника в цій частині не заслуговують на увагу.

Також колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 квітня 2015 року в справі № 6-3066цс15 щодо застосування статті 75 СК України, оскільки висновки у вказаній справі та встановлені фактичні обставини є іншими у порівнянні зі справою, яка переглядається. У кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин справи та наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками апеляційного суду стосовно встановлення обставин справи та стосуються переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, суд касаційної інстанції не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону та підстав для його скасування немає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко