Справа № 188/735/22
Провадження № 2/188/431/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

188/735/22

позивач: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс»

відповідач : ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором позики

за участю:

представник позивача Демченко Д.О.

в режимі відео конференції в спрощеному провадженні

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» звернулося до суду з позовом про про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначено, 05.03.2019 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс», за строковим трудовим договором, укладеним на строк з 05.03.2019 року по 04.03.2022 року на посаду інженера-конструктора 2 категорії.

Між Позивачем та Відповідачем був укладений договір позики № 10 від 11.11.2019 року.

Згідно п. 1.1 Договору Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 190 000,00 грн.

Факт одержання коштів Відповідачем підтверджується платіжним дорученням № 6382 від 18.11.2019 року.

Згідно п. 1.2 Договору Позичальник на день надання позики є працівником Позикодавця.

Згідно п. 2.2 Договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику в повному обсязі до 16.11.2024 року.

Згідно п. 2.3 Договору повертати позику Позичальник починає з листопада 2019 року згідно із строками, зазначеними в додатку № 1 до Договору. Погашення проводиться шляхом утримання грошових коштів з заробітної плати.

18.11.2019 року Позичальником було подано до ПрАТ «СНВ «Імпульс» заяву з проханням утримувати грошові кошти в рахунок погашення боргу за Договором з його заробітної плати.

Згідно п. 2.5 Договору у разі припинення трудових відносин між Позичальником та Позикодавцем до повного та остаточного повернення позики за цим Договором Позичальник зобов`язаний достроково, до дня звільнення включно, повернути Позикодавцю всю суму позики, яка є неповернутою на день звільнення.

Відповідача було звільнено з роботи у Позикодавця 04.03.2022 року за п. 2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Це підтверджується копією наказу (розпорядження) № 37/ОК про припинення трудового договору від 04.03.2022 року.

Суму позики, яка є неповернутою на день звільнення, Відповідач повинен був сплатити до 04.03.2022 року включно.

Позичальником було сплачено Позикодавцю на виконання умов Договору 86 949,18 грн. (за період з 18.11.2019 року по 31.01.2022 року (27 місяців * 3 220,34 грн. = 86 949,18 грн.))

Тобто, станом на 13.07.2022 року Позичальник має перед Позикодавцем борг за договором у сумі 103 050,82 грн. (сто три тисячі п`ятдесят гривень 82 коп.)

Також на підтвердження обліку у Позивача вказаної заборгованості є картка рахунку та оборотно-сальдова відомість по рахунку 376 по ОСОБА_2 .

Крім того, у зв`язку з тим, що Відповідачем кошти у сумі 103 050,82 грн. не сплачено, Позивач має право на отримання штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, відповідно до Договору та цивільного законодавства.

Згідно п. 2.6 Договору у разі порушення строків повернення позики, визначених п. 2.3, 2.5 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Позичальнику пеню у розмірі 1 (одного) відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення за період прострочення. Пеня нараховується з дня, наступного за днем, коли повинен бути здійснений платіж відповідно до умов цього договору, по день фактичного здійснення платежу, на який нараховується пеня.

У разі прострочення сплати більш ніж на 60 днів, позичальник додатково сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 відсотків від суми простроченого платежу.

Отже, станом на 13.07.2022 року Відповідач має перед Позивачем борг у загальній сумі 180 913,58 грн., який складається з:

- боргу за Договором позики від 11.11.2019 року № 10 в сумі 103 050,82 грн.;

- пені за.несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором позики від 11.11.2019 року № 10 за період з 05.03.2022 року по 12.07.2022 року в сумі 10 728,58 грн.;

- 3% річних (суми відсотків за користування грошовими коштами) за період з 05.03.2022 року по 12.07.2022 року в сумі 1101,09 грн.;

- інфляційних витрат за період з 05.03.2022 року по 12.07.2022 року в сумі 14 508,08 грн.;

- штрафу згідно п. 5.3 Договору позики від 11.11.2019 року № 10 у сумі 51 525,41 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 180913.58 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2713.70 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явився, про час дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення.

Суд вважає можливим розгляд справи без участі сторін.

Вивчивши позов та додані до нього письмові докази суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.06.2021 у справі № 753/16143/18 (№ в ЄДРСР 98267432) зазначено, згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, зроблено висновок, що у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позиція Великої палати Верховного Суду полягає в тому, що проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦК України, що підтверджується правовими висновками, які містяться у пунктах 48-55 постанови Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 №444/9519/12.

Суд приходить до висновку проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного позикою строку.

Постанова ВП ВС від 07.07.2020 по справі № 296/10217/15-ц (№ в ЄДРСР 90458917) Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Судом встановлено, відповідач згідно срочного трудового договору був працівником ПрАТ «СНВ «Імпульс».

Відповідно до Договору позики №10 від 11.11.2019 року укладеного з позивачем ОСОБА_1 , платіжного доручення №6382 від 18.11.2019 відповідач отримав у позику грошові кошти в розмірі 190000 грн.

Згідно наказу №37/ОК від 04.03.2022 року відповідач був звільнений в зв`язку із закінчення строкового трудового договору. Згідно карти рахунку 376 заборгованість відповідача за позикою складає 103050.82 грн.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку стягненню з відповідача підлягає заборгованість за позикою, інфляційні втрати, пеня 3% річних та штраф , згідно п. 2.6 Договору.

Розрахунок суми заборгованості за період з 05.03.2022 - 12.07.2022 при сумі заборгованості 103050.82 грн.:

Нарахування індексу інфляції за кожен місяць періоду прострочення: бер. 2022 = 104.5 квіт. 2022 = 103.1, трав. 2022 = 102.7, черв. 2022 = 103.1 складає 14508.08 грн.

3 % річних(130д.) - 1101.09 грн.

Розрахунок пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ - 10728.58 грн.

Розрахунок штрафу згідно п. 2.6 Договору на заборгованість в розмірі 103 050,82 грн. у сумі - 51 525,41 грн.

Тож загальна сума заборгованості , що підлягає стягненню з відповідача складає 180913.58 грн.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову . сплачено судовий збір в розмірі 2713.70 грн., враховуючи розмір задоволених позовних вимог суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збіру в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 549 , 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 4,76,89, 133, 141, 258, 264-265, 280-282, 351 , 352, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» заборгованість за договором позики в сумі 180913,58 грн., яка складається з наступного:

- борг за Договором позики від 11.11.2019 року № 10 в сумі 103 050,82 грн.;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором позики від 11.11.2019 року № 10 за період з 05.03.2022 року по 12.07.2022 року в сумі 10 728,58 грн.;

- 3% річних за період з 05.03.2022 року по 12.07.2022 року в сумі 1 101,09 грн.;

- інфляційні витрати за період з 05.03.2022 року по 12.07.2022 року в сумі 14 508,08 грн.;

- штраф згідно п. 2.6 Договору позики від 11.11.2019 року № 10 у сумі 51 525,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 2713.70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна