Єдиний унікальний номер справи 333/7194/19
Номер провадження 8/333/2/22
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2022 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю секретаря судового засідання Курочкіної І.С., представника заявника адвоката Фельського С.Л., представника заінтересованої особи адвоката Мельнікової А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про перегляд рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя по цивільній справі № 333/7194/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 202 року до суду від представника заявника адвоката Фельського С.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про перегляд за ново виявленими обставинами рішення. В обґрунтування заяви зазначено, що 10 грудня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення по цивільній справі № 333/7194/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Судом вирішено задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вже після винесення рішення суду, відповідач через представника отримала висновки Експерта про винуватість ОСОБА_2 у спричиненні ДТП яка сталась 02 липня 2017 року. До цього ОСОБА_1 не знала про наявність в діях ОСОБА_2 винуватості у спричиненні ДТП. Вона розуміла, що вiн порушив правила дорожнього руху, але не була обізнана, що він фактично є винуватцем ДТП. Оскільки кримінальне провадження було націлено на водія транспортного засобу, висновки експертів стосувались саме водія ТЗ. Питання щодо ОСОБА_2 в якості винуватця не розглядалось. Відповідно до положень ч. 1 ст. 423 ЦПК України рiшення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були i не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Вважає, що той факт що ОСОБА_2 є таким самим винуватцем ДТП як і ОСОБА_1 є істотною обставиною, яка має бути врахована судом під час розгляду даної цивільної справи. Оскільки через однобокість кримінального провадження, ОСОБА_1 не було відомо про цю обставину, вона дізналась про неї лише 05.10.2021 року коли було отримано висновки експертів. Верховний Суд у своїй постанові від 20.11.2019 року по справі № 296/2509/16-ц, дійшов наступних висновків: неможливість кваліфікації пішохода в якості належного суб`єкта відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в порядку, передбаченому статтею 1187 ЦК України, не свідчить про відсутність правових підстав для притягнення пішохода, з вини якого сталася ДТП, до цивільно-правової відповідальності за завдану його неправомірними діями шкоди на загальних підставах. На спірні правовідносини поширюються норми статті 1166 ЦК України, якою врегульовані загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, з урахуванням наявності у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди. Ha загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення статті 1166 ЦК України. Фактично, суд обґрунтовує право водія транспортного засобу вимагати відшкодування шкоди, заподіяної з вини пішохода (у нашому випадку велосипедиста). Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, з огляду на те, що ОСОБА_2 під час Дорожньо- транспортної пригоди діяв всупереч вимогам п. 11.14 Правил дорожнього руху, що знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, він також повинен нести відповідальність за шкоду спричинену ОСОБА_1 . Вважає, з огляду на нововиявлені обставини справи, шкода на відшкодування якої претендує ОСОБА_2 повинна зменшуватись на 1/2 частину мінімум. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду за нововиявленими обставинами. Рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та має на меті захист прав та інтересів усіх учасників судового процесу. Вважаю, що для належного розгляду даної цивільної справи вкрай важливим є врахування обопільної вини учасників ДТП. А оскільки дана обставина стала відома лише зараз, є доцільним переглянути рішення суду.

У судовому засідання представник заявника підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з підстав викладених у ній.

У судовому засідання представник заінтересованої особи просила відмовити у задоволенні зазначеної заяви. В обґрунтування зазначила, що вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 01 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнено ОСОБА_1 від призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст.. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році». Відносно ОСОБА_2 не було складено протоколом про адміністративне правопорушення та не притягнуто до адміністративної відповідальності.

Всі обставини кримінального правопорушення за яким ОСОБА_1 було визнано винною у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 286 КК України ретельно були дослідженні під час розгляду справи та зазначені у вироці Комунарського районного суду міста Запоріжжя та їм надано належну оцінку.

Також ці дані були дослідженні та надана оцінка під час ухвалення рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд виходить з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Тобто, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених цим пунктом, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі (постанова Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі № 726/938/18).

При ухваленні рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10 грудня 2020 року у цивільній справі № 333/7194/19 було з`ясовано обставини справи, перевірені доказами, які були надані суду.

Вина ОСОБА_1 була встановлена вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 01 грудня 2017 року, який набрав законної сили 05 січня 2018 року. Також судом було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце та сталася вона з вини ОСОБА_1 та є підставою для її цивільно-правової відповідальності за протиправні дії.

Досліджені в ході судового розгляду справи докази були визнанні судом належними та допустимими.

Більше того, зазначене рішення суду було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції та відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишене без змін.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Оскільки висновок Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/108-21/10540-ІТ від 04 жовтня 2021 року, зроблений на замовлення адвоката Фельсьеого С.Л. зроблений після ухвалення рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя області від 10 грудня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, а доказом доводів, викладених у позові в межах розгляду даної цивільної справи, був вирок Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 01 грудня 2017 року, тому висновок експерта є новим доказом у справі і не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленимим обставинами.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Як вбачається з дослідженого судом висновку експерта, у ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду та що експерт попереджений про кримінальну відповідальність.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Варто зазначити, що згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року по справі № 545/3783/17, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Заявником та його представником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати чи змінити судове рішення, а доводи заявника, на які він посилається, як на нововиявлені обставини, не відносяться до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому підстави для перегляду і скасування судового рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами відсутні.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 3 ст. 429 ЦПК України).

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд відмовляє у задоволенні заяви про перегляд рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10 грудня 2020 у справі № 708/1234/20 за ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення за нововиявленими обставинами через їх відсутність та недоведеність заявником, а відповідне судове рішення залишає в силі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 423, 429, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про перегляд рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя по цивільній справі № 333/7194/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27 липня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов