Справа № 144/454/18
Провадження № 2/144/5/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" грудня 2022 р. Теплицький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді - Германа О.С.,
секретаря судового засіданні Пігулі А.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль,
ОСОБА_1 вважає, що 05 лютого 2008 року, при купівлі вказаного автомобіля було допущено удаваний правочин, а саме надання позивачу довіреності розпоряджатися з правом відчуження, укладати договори купівлі-продажу, ставити та знімати з обліку в органах ДАЇ, тимчасово виїжджати за кордон і таке інше, для приховання іншого правочину, а саме нотаріальної реєстрації договору купівлі - продажу та визнання за ним права власності на вищевказаний автомобіль. Тому позивач був вимушений звернутись до суду з метою захисту свого порушеного права.
Ухвалою суду від 12.10.2022 року було залучено до участі у справі як співвідповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки відповідач ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява відповідно до якої він просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява відповідно до якої він просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Хоча повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать підтвердження про розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує.
Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Судом встановлено, що 25.02.2008 року ОСОБА_6 на підставі довіреності було уповноважено ОСОБА_1 розпоряджатися належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого Гайсинським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України у Вінницькій області 15.07.2004 року автомобілем марки ВАЗ 2106, 2004 року випуску, колір зелений, об`єм двинуна V=1600, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , тип ТЗ- легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований в Гайсинському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України у Вінницькій області 15.07.2004 року.
Відповідно до актового запису №15 від 22.12.2004, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за № X, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.
Узагальненням Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 року, удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов`язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.
Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин, норм актів законодавства України та судової практики, в дійсності між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_6 був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володінні, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу на підставі якого відповідач ОСОБА_6 передав у власність позивача ОСОБА_1 автомобіль, а він прийняв його та сплатив за нього грошову суму коштів визначену між сторонами.
Отже, довіреність була видана відповідачем ОСОБА_6 виключно з метою приховання іншого правочину, договору-купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені довіреністю. За удаваною довіреністю як правочином обидві сторони свідомо документально оформили її, але насправді між ними були встановлені правовідносини купівлі-продажу транспортного засобу.
У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як передбачено ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Тому, позивач вважає, що на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу до нього перейшло право власності на автомобіль марки ВАЗ 2106, 2004 року випуску, колір зелений, об`єм двинуна V=1600, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , тип ТЗ- легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований в Гайсинському МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України у Вінницькій області 15.07.2004 року, зокрема право володіння, користування та розпорядження цим майном, що випливає з положень ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно статті 319 ЦК України - власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 328 Цивільного кодексу України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При цьому, державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.
Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17.
Таким чином, беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, а також враховуючи те, що власники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 померли, а спадкоємці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо набуття ОСОБА_1 права власності на автомобіль заперечень не надали, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 235, 316-317, 319, 321, 328, 386, 392, 655-656 ЦК України , суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль - задовольнити.
Визнати довіреність від 05.02.2008 року посвідчену приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу у Вінницькій області, що зареєстрована в реєстрі за №237 удаваним правочином та застосувати до нього правила щодо правочину договору купівлі- продажу транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 2106, 2004 року випуску, зеленого кольору, об`єм двинуна V=1600, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , тип ТЗ- легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований в Гайсинському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України у Вінницькій області 15.07.2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та бувшим власником автомобіля ОСОБА_6 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ 2106, 2004 року випуску, зеленого кольору, об`єм двинуна V=1600, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , тип ТЗ- легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований в Гайсинському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України у Вінницькій області 15.07.2004 року.
Роз`яснити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що відповідно до ст. 284 ЦПК України, рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою, складеною відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя