справа № 361/8961/21
провадження № 22-ц/824/1429/2022
головуючий у суді І інстанції Сердинський В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобастіон", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Територіальний сервісний центр №3249 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області, Територіальний сервісний центр №7143 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Черкаській області, Територіальний сервісний центр №7141 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Черкаській області, Територіальний сервісний центр №3243 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області про відновлення становища, яке існувало до порушення,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Автобастіон", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Територіальний сервісний центр №3249 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області, Територіальний сервісний центр №7143 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Черкаській області, Територіальний сервісний центр №7141 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Черкаській області, Територіальний сервісний центр №3243 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Одночасно представник позивача адвокат Дюкель О.К. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на транспортні засоби, а саме: - транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі № НОМЕР_1 ; - транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі №; НОМЕР_2 ; - транспортний засіб марки SCHMITZ, модель SKI 24, 1999 року випуску, тип ТЗ причіп фургон ізотерм - Е, сірого кольору, шасі № НОМЕР_3 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Дюкель О.К. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у ході розгляду судами справ № 439/506/16 та № 693/624/19 за позовами ОСОБА_1 до ТОВ "Автобастіон" та ОСОБА_2 майно (транспортні засоби) двічі реалізовувалось з метою ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань, про що прямо зазначено у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19.

Зазначає, що у разі задоволення позову у справі № 361/8961/21, в межах якої позивач звернувся до суду з проханням накласти арешт на транспортні засоби, що знаходяться у власності відповідача 3 ( ОСОБА_3 ), відповідача 4 ( ОСОБА_4 ) та відповідача 5 ( ОСОБА_6 ), буде застосовано процедуру реституції - повернення вказаних транспортних засобів у власність ТОВ "Автобастіон", що у свою чергу може негативно вплинути на інтереси відповідачів 3, 4, 5, які вочевидь звернуться з претензіями до продавця транспортних засобів - відповідача 2 ( ОСОБА_2. ). Останній відповідно вживатиме всіх можливих заходів для недопущення потенційних матеріальних втрат для себе та відповідачів 3, 4, 5, зокрема, може сприяти останнім в реалізації транспортних засобів третім особам, як резидентам так і нерезидентам, що у подальшому у разі задоволення позову може суттєво ускладнити виконання рішення суду.

Звертає увагу, що при поданні позовної заяви до Бродівського районного суду Львівської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП (справа № 439/506/16), позивач просив суд вжити заходи із забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби відповідача 1 (ТОВ "Автобастіон"), проте суд відмовивши позивачу в задоволенні його заяви про забезпечення позову створив умови відповідачу 1 (ТОВ "Автобастіон") для ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань, чим останній в повній мірі скористався. В результаті цього позивач змушений був звертатись з іншою позовною заявою до іншого суду (справа № 693/624/19), поки вказана справа розглядалась в суді, відповідач 2 ( ОСОБА_2 ) з метою ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань реалізував транспортні засоби третім особам, в результаті чого позивач з метою захисту своїх прав змушений звертатись до суду з третьою позовною заявою.

Вважає, що зазначене в сукупності дає обґрунтовані підстави вважати, що в разі відмови у забезпеченні позову, транспортні засоби будуть відчужені третім особам. При цьому, у разі накладення арешту на транспортні засоби відповідачів 3, 4, 5, останні до набрання законної сили рішенням суду у справі матимуть можливість безперешкодно та в повній мірі користуватися ними.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лифар Д.В. просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи.

9 червня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Березовського Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

9 червня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду від начальника РСЦ ГСЦ МВС в Київській області - Горбоноса М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Згідно із частинами першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявник просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Судом встановлено, що предметом спору за заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 є: відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача, шляхом повернення у власність товариства з обмеженою відповідальністю "Автобастіон" транспортних засобів, а саме: - транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі № НОМЕР_1 ; - транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі №; НОМЕР_2 ; - транспортний засіб марки SCHMITZ, модель SKI 24, 1999 року випуску, тип ТЗ причіп фургон ізотерм - Е, сірого кольору, шасі № НОМЕР_3 .

Оскільки у даному разі позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких (позовних вимог) не потребуватиме примусового виконання, то в даному випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16 серпня2018 року у справі №910/1040/18.

Так, позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті недобросовісних дій відповідача ОСОБА_2 , станом на день подання позовної заяви про відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача, шляхом повернення у власність товариства з обмеженою відповідальністю "Автобастіон" транспортних засобів, постанова Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №693/624/19 про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними не виконана, що у свою чергу унеможливлює виконання рішення Бродівського районного суду Львівської області від 13 червня 2016 року у справі №439/506/16-ц про відшкодування позивачу завданих відповідачем ТОВ "Автобастіон" збитків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результату розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18 (провадження № 61-11311св19).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач вказував, що єдиним джерелом відшкодування завданих йому збитків, є майно (транспортні засоби), що було (були) незаконно відчужено (відчужені) в ході розгляду справи №439/506/16-ц у Бродівському районному суді Львівської області відповідачем ТОВ "Автобастіон" на користь свого засновника (учасника) - відповідача ОСОБА_2 , який у подальшому, не дивлячись на наявність судового спору у справі №693/624/19 щодо зазначеного майна, діючи вочевидь недобросовісно, "вживаючи право на зло", про що прямо зазначено у постанові Верховного Суду у справі №693/624/19, з метою унеможливлення виконання рішення суду про відшкодування завданих позивачу збитків, реалізував зазначене майно (транспортні засоби) іншим відповідачам.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що є всі підстави вважати, що в ході розгляду справи у Броварському міськрайонному суді Київської області, транспортні засоби, що знаходяться у власності відповідача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5 , можуть бути відчужені третім особам, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в майбутньому рішення суду, а також забезпечити ефективний захист і поновлення його порушених прав та інтересів.

Відмовляючи позивачу у забезпеченні позову в цій справі, суд першої інстанції не врахував наведені обставини та дійшов помилкового висновку про недоведеність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні транспортні засоби.

Колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить в позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин.

Вжиття заявлених у заяві заходів забезпечення позову не зумовлює жодним чином фактичного вирішення спору по суті, оскільки: спрямоване виключно на збереження існуючого становища до вирішення спору в даній справі; має тимчасовий характер, спрямоване виключно на забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позову та недопущення його негативних наслідків для позивача; у даному випадку наявний зв`язок між вжитим заходами забезпечення позову і предметом позову; заявлені заходи забезпечення позову є співмірними та адекватними із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів враховує, що питання обґрунтованості позовних вимог перевіряються судом під час розгляду справи по суті і не мають розглядатися при забезпеченні позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.

У даному ж випадку такі заходи забезпечення позову є дієвою та оптимальною процесуальною дією, яка не дозволить будь-яким особам на час вирішення спору розпорядитися спірними транспортними засобами, а також допоможе зберегти у незмінному стані такі транспортні засоби.

Крім того, наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі № НОМЕР_1 ; - транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі №; НОМЕР_2 ; - транспортний засіб марки SCHMITZ, модель SKI 24, 1999 року випуску, тип ТЗ причіп фургон ізотерм - Е, сірого кольору, шасі № НОМЕР_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобастіон", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Територіальний сервісний центр №3249 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області, Територіальний сервісний центр №7143 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Черкаській області, Територіальний сервісний центр №7141 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Черкаській області, Територіальний сервісний центр №3243 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області про відновлення становища, яке існувало до порушення, накласти арешт на транспортні засоби, а саме: - транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі № НОМЕР_1 ; - транспортний засіб марки DAF, модель FA 95.430, 2005 року випуску, тип ТЗ сідловий тягач - Е, червоного кольору, шасі №; НОМЕР_2 ; - транспортний засіб марки SCHMITZ, модель SKI 24, 1999 року випуску, тип ТЗ причіп фургон ізотерм - Е, сірого кольору, шасі № НОМЕР_3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 червня 2022 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба