Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/578/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Сарни

головуючого судді Довгого І.І.,

за участю секретаря судових засідань Калюшик О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Сарненського районного центру занятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому на підставі Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» просив стягнути на його користь кошти в розмірі 19035,54 та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідач 21 листопада 2019 року звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги, отримав відповідні виплати. 13 серпня 2020 року ОСОБА_2 написав заяву про зняття його з реєстрації як безробітного у зв`язку із відмовою від послуг служби зайнятості. Проте 7 грудня 2020 року в ході розслідування було виявлено, що ОСОБА_2 з 14 лютого 2020 року призначено пенсію в період перебування на обліку в Сарненському районному центрі зайнятості в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, вважає, що доводи наведені у позові не заслуговують на увагу, а позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, як нормою п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно ст.46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист , що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.2 ст.445 ЦПК України встановлено, що у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити

Дослідивши письмові докази, давши їм належну оцінку, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

29 листопада 2019 року та 6 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до керівника Сарненського РЦЗ центру зайнятості із заявами на надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю.

ОСОБА_2 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Між представником Сарненського РЦЗ та ОСОБА_2 складено індивідуальний план працевлаштування безробітного №0029 від 9 грудня 2019 року.

Згідно додатку 2 до індивідуального плану працевлаштування безробітного 9 грудня 2019 року ОСОБА_2 ознайомлений з обов`язком своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації.

Відповідно до акту Сарненського РЦЗ №244 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 7 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Сарненському центрі зайнятості як безробітний з 29 листопада 2019 року по 13 серпня 2020 року. За інформацією, що надійшла від РЗО про отримання соціальних виплат, виявлено, що ОСОБА_2 призначена пенсія по віку з 14 лютого 2020 року. З огляду на що, ОСОБА_2 порушив ч.1 ст.4, пп.4 ст.2 та ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення», п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тому зобов`язаний повернути допомогу по безробіттю в сумі 19035,54 грн. за період з 14 лютого 2020 по 13 серпня 2020 року протягом 15 календарних днів.

Згідно даних та відповіді ПФУ ОСОБА_2 з 14 лютого 2020 року призначена пенсія за віком.

Згідно довідки Сарненського РЦЗ № 88 сума надлишково виплачених коштів ОСОБА_2 за період з лютого по серпень 2020 року становить 19035,54 грн.

8 грудня 2021 року Сарненський РЦЗ звернувся до ОСОБА_2 з претензією про повернення незаконно отриманих коштів згідно розрахунку у сумі 19035,54 грн., відповідач добровільно кошти не повернув.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 545/164/17-ц.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, а також з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06 лютого 2019 року, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні рішення.

Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Частиною 1ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Абзацом 1 п. 6 Порядку розслідування страхових випадків обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку (абз. 3 п. 6 Порядку).

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, при цьому підставою для стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення є встановлення умисного невиконання обов`язків та зловживання ними застрахованою особою.

Отже, неподання відповідачем відомостей про призначення йому пенсії за віком є обставиною, що впливає на умови виплати йому допомоги по безробіттю, тому неповідомлення ним про виникнення таких обставин свідчить про невиконання ним своїх обов`язків.

Суд не встановив обставин передбачених ст. 1215 ЦК України щодо можливості неповернення відповідачем безпідставно набутої допомоги через недобросовісність з його боку.

Відтак, суд вважає, що відповідач допустив умисне невиконання обов`язків та зловживання ними, тому в його діях є ознаки недобросовісності, які допускають повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 06 жовтня 2021 року по справі № 754/17336/19 та від 15 квітня 2020 року по справі 756/16673/17.

Таким чином, відповідач не повідомив позивача про те, що він на час отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, почав отримувати пенсію за віком, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, починаючи з 14 лютого 2020 року по 13 серпня 2020 року та безпідставно отримував допомогу по безробіттю протягом вказаного періоду, сума безпідставно отриманої допомоги підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Сарненського центру зайнятості (34502, вул. Демократична, 29 м. Сарни Рівненської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 22554851) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Сарненського районного центру зайнятості (розрахунковий рахунок №UA0706081 ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ) 19035 (дев`ятнадцять тисяч тридцять п`ять) грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Сарненського районного центру зайнятості (розрахунковий рахунок №UA0706081 ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складене 11 липня 2022 року.

Суддя: