Номер провадження: 22-ц/813/8719/22
Справа № 523/1521/22
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Стахової Н.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Атланта»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року,

за заявою ОСОБА_2 про заміну заходу забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення кошів, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Атланта»,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 році ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кошів, в обґрунтування якого зазначила, що 07.09.2021 року між нею, ОСОБА_2 та ТОВ «Атланта» укладено договір № 56/1 про намір укласти угоду. Згідно вказаного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язуються у майбутньому укласти та нотаріально посвідчити договір відчуження на умовах даного договору, згідно з яким, ОСОБА_2 передає ОСОБА_5 у власність квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, а ОСОБА_1 , в свою чергу, сплатить власнику суму в гривнях, яка еквівалентна 15800 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення та нотаріального засвідчення договору відчуження квартири. На виконання вимог цього договору позивачем передано відповідачу 1100 доларів США. 12 листопада 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору 56/1, відповідно до умов якої, вона передала відповідачу 1000 доларів США та 26500 грн в рахунок належних платежів. Однак договір купівлі-продажу укласти не вдалось, через відсутність другого співвласника в Україні. Зважаючи на це, позивач просила відповідача повернути сплачені нею за невиконаними договорами кошти, однак відповідач добровільно кошти не повернув.

Позивач просила суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 84733 грн та 3% річних за користування грошима починаючи з 16.01.2022 року по день ухвалення рішення.

Разом з позовом позивач надала суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій посилалась на те, що між сторонами дійсно виник спір, щодо неповернення відповідачем коштів. Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки добровільно вимогу позивача не задовольнив, може продати/подарити належні йому на праві власності 31/50 частку квартири до ухвалення рішення у справі. Вказане свідчить про неможливість у майбутньому примусового виконання рішення суду, або значного ускладнення виконання рішення, чи неможливість його виконання, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила накласти арешт на 31/50 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу.

Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 07 лютого 2022 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнив частково. Наклав арешт на 10/50 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності.

06 вересня 2022 року ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_7 , подав заяву про зміну заходу забезпечення позову. Відповідач зазначив, що він є власником автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Середня вартість автомобіля становить 11500 доларів США. Накладення арешту на 10/50 частин квартири, що належить ОСОБА_2 , на праві приватної спільної часткової власності порушує права та інтереси інших осіб, яким дана квартира належить на праві приватної спільної часткової власності та значно перевищує суму заявлених вимог.

Відповідач просив суд замінити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Suzuki Grand Vitara 2014 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється відповідач.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 07 вересня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим відмовив. Суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача надано висновок про вартість майна (квартири), який датовано станом на 17.02.2020 року. Відомостей щодо вартості майна, його оцінки та технічного стану на день звернення з заявою, а саме станом на вересень 2022 року, стороною заявника не надано. Крім того не надано доказів про технічний стан автомобіля, його реєстрацію за відповідачем на день звернення до суду, також не надано данних про місцезнаходження автомобіля.

23 вересня 2022 року від ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_7 , повторно надійшла заява про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, в обґрунтування якої зазначено, що з метою забезпечення співмірності та справедливості, забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників провадження, просить замінити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Suzuki Grand Vitara 2014 року виготовлення, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є відповідач.

Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 03 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим відмовив. Суд першої інстанції виходив з того, що відомостей щодо вартості майна, його місцезнаходження, оцінки та технічного стану на день звернення з заявою на вересень 2022 року, відповідачем не надано. Лист ФОП ОСОБА_8 , не є висновком про оцінку вартості майна у розмінні вимог ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не є належним доказом у розумінні ст. 76 ЦПК України і не може бути прийнятий судом до уваги.

14 жовтня 2022 року ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_7 , звернувся до суду з заявою про зміну заходу забезпечення позову, в якій просив замінити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Suzuki Grand Vitara 2014 року виготовлення, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є відповідач. В обґрунтування зазначивши, що відповідач є власником автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Середня вартість автомобіля становить 431346 гривень, що підтверджується звітом про оцінку транспортного засобу від 11 жовтня 2022 року.

Накладення арешту на 10/50 частин квартири, що належить ОСОБА_2 , на праві приватної спільної часткової власності порушує права та інтереси інших осіб, яким дана квартира належить на праві приватної спільної часткової власності та значно перевищує суму заявлених вимог, крім іншого, вартість 31/50 частини квартири, власником яких є відповідач у справі, згідно звіту від 12.10.2022 року становить: 302080 гривень, що є значно вищою ніж сума позовних вимог.

Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 18 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим відмовив. Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що при накладення арешту на 10/50 частин квартири дотримано принцип співмірності, оскільки, вартість 31/50 частин квартири становить 302080 грн, тобто близько 100000 грн вартості 10/50 частини квартири. Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача 84733 гривень та 3% річних на дату ухвалення судом рішення. Тому суд першої інстанції, враховуючи заявлені позивачем вимоги вважав, що принцип співмірності дотримано. Запропонований захід заміни забезпечення позовних вимог, а саме, автомобіль «Suzuki Grand Vitara» 2014 року виготовлення, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є відповідач, вартість якого згідно оцінки вартості майна становить 431346 гривень, тобто, значно перевищує розмір позовних вимог, що не відповідає принципам співмірності, що прямо передбачено ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року та постановити нове судове рішення, яким замінити у справі № 523/1521/22 захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 10/50 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності на захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2014 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ), власником якого є ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що накладення арешту на 10/50 частини квартири АДРЕСА_1 порушує права та інтереси осіб, яким дана квартира належить на праві приватної спільної часткової власності, так як відповідачу на праві власності належить лише 31/50 частка квартири. Вартість вказаної частки квартири становить 302080 грн, що підтверджується звітом про вартість майна № 431 від 12 жовтня 2022 року. Вартість транспортного засобу згідно звіту про оцінку транспортного засобу становить 431346,3 грн. Тому, на думку, відповідача накладення арешту на автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2014 року випуску, єдиним власником якого є ОСОБА_2 не призведе до порушення прав та законних інтересів осіб, які не є учасниками справи та буде достатнім заходом забезпечення охорони матеріально-правових інтересів позивача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року ОСОБА_5 та Товариству з обмеженою відповідальністю «Атланта» роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відповідно відзиву та пояснень на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву та пояснень не надходило.

Одеським апеляційним судом ОСОБА_5 та її представнику ОСОБА_9 копія ухвали про відкриття провадження та апеляційна скарга надсилалась на електронну пошту, вказану у позовній заяві.

Копія ухвали про відкриття провадження та апеляційна скарга з додатками отримана представником третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта» - Гловатюк Я.О. в особистому кабінеті електронного суду 17.11.2022 року, що підтверджується довідками про доставку електронних документів.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта» - Гловатюк Я.О. 16.11.2022 року звернулась за допомогою підсистеми (модуля) «Електронний суд» з заявою в якій просила всі документи, копії матеріалів справи та повістки надсилати на електронну пошту. За вказаною заявою апеляційним судом копія ухвали та апеляційна скарга з додатками надіслані на електронну адресу представника третьої особи, та отримані нею 17.11.2022 року, шо підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Копія ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження надсилалась на електронну пошту представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , вказану ним у заяві про надання додаткових відомостей для кореспонденції, в якій він просив надсилати кореспонденцію та повістки про виклик в судове засідання на електронну пошту, та отримана ним 10.11.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_10 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом отримання 16.11.2022 року судової повістки, яка надсилалась на електронну пошту, вказану у позовній заяві.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до «Електронного кабінету», та її отримання 17.11.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, позов забезпечується шляхом: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`ясненно про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, оскільки відповідач може здійснити дії щодо відчуження власності на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду. При цьому, суд першої інстанції враховував принцип співмірності, задовольнив заяву частково та наклав арешт на 10/50 частину квартири АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

З виділених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 31/50 частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.02.2008 року, виданого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйек Ф.Л.

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості 31/50 частини 3-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 12.10.2022 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності, який діє на підставі сертифіката № 111/20 від 17.02.2020 року ОСОБА_11 ринкова вартість 31/50 частини квартири складає 302080 грн.

Ринкова вартість належного на праві власності ОСОБА_2 автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2014 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , становить 431346,30 грн, що підтверджується звітом про оцінку транспортного засобу від 11.10.2022 року, складеним ТОВ «Оціночна фірма «Абакус».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не забезпечено дотримання завдань цивільного судочинства, а саме співмірності та справедливості при розгляді справи № 523/1521/22.

З приводу вказаних доводів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову позивач зазначила те, що відповідач не виконав умови попереднього договору, кошти сплачені нею в рахунок виконання умов договору не повернуті добровільно, тому існує заборгованість в сумі 84733 грн.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі 922/1631/18 зазначено, що у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи. Тобто саме на заявника відповідного клопотання покладається тягар доведення необхідності здійснення заміни вжитого судом заходу забезпечення позову іншим, отже здатності саме такого заходу реально забезпечити задоволення вимог позивача у разі задоволення позову.

Враховуючи вартість, належного на праві власності ОСОБА_2 , автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2014 року випуску, та обсяг позовних вимог апеляційний суд вважає, що заміна способу забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль не буде відповідати принципу співмірності, оскільки обсяг позовних вимог більш ніж в три рази менший ніж вартість вказаного транспортного засобу.

При цьому, апеляційний суд враховує, що накладення арешту на 10/50 частину квартири, яка належить ОСОБА_2 носить тимчасовий характер, такий вид забезпечення позову не призведе до обмеження прав відповідача на володіння чи користування майном, а лише тимчасово обмежить право власника на її відчуження, вжиття наведених заходів забезпечення позову спрямовано виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову.

Доводи скаржника про те, що накладення арешту на 10/50 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 порушує права та інтереси інших осіб, яким на праві спільної часткової власності також належить вказана квартира та доводи щодо постановлення Суворовським районним судом м. Одеси ухвали від 07 лютого 2022 року без надання будь-якого звіту чи документу про вартість майна не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки фактично зводяться до незгоди ОСОБА_2 з ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.02.2022 року про застосування заходу забезпечення у виді арешту 10/50 частини квартири. Проте, матеріали справи не містять доказів оскарження вказаної ухвали суду, а предметом перегляду даної апеляційної скарги є ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2022 року про відмову у задоволенні клопотання про зміну заходу забезпечення позову.

ОСОБА_2 зазначає, що накладення арешту на майно, єдиним власником якого він є автомобіля, не призведе до порушення прав та інтересів осіб, які не є учасниками справи, проте апеляційна скарга не містить відомостей про осіб, яким на праві спільної часткової власності належить інша частина квартири, також не надано доказів, що ОСОБА_2 на підставі закону чи договору має право на представництво інтересів осіб про порушення прав яких він зазначає. Крім того, в апеляційній скарзі не зазначено яким чином застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову, які носять тимчасовий характер та лише тимчасово обмежують право власника на відчуження порушують права та інтереси осіб, які не є учасниками справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на ухвалу від 27.07.2018 року у справі № 545/725/18-ц не береться до уваги апеляційним судом.

Колегія суддів також не враховує доводи скаржника щодо можливості у такий спосіб змінити захід забезпечення позову, який викладеній в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 756/11258/17, оскільки вказане судове рішення прийняте за результатом розгляду судової справи за конкретними доводами касаційної скарги та воно не містить висновків про застосування відповідних норм права. Правовідносини, що склались між сторонами не є подібними до правовідносин сторін у даній справі, зокрема у справі № 756/11258/17 при зміні заходу забезпечення позову постановляючи ухвалу, яка залишена в силі судом апеляційної та касаційної інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що вартість земельної ділянки на яку накладено арешт складає 8738722 грн, а предметом позову є стягнення боргу у розмірі 1530000 грн, тому з огляду на очевидну неспівмірність дійшов висновку про необхідність заміни заходу забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Н.В. Стахова

О.Ю. Карташов