Номер провадження 2/756/476/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Кирилова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2020 року звернулася до суду із позовомдо ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, в якому просила:встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у період з серпня 2012 року по лютий 2019 року; визнати спільною сумісною власністю майно - 10 000 000,00 грн, набуті ОСОБА_1 та ОСОБА_8 під час їхнього спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; у порядку поділу майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 000,00 грн.

Зазначені обставини позивач обґрунтовувала тим, щовона та ОСОБА_9 з серпня місяця 2012 року спільно проживали однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу. З лютого 2019 року сімейні стосунки між ними фактично припинені.

Під час спільного проживання у сторін народилося 2-є дітей.

Позивач у своєму позові вказує, що за час спільного проживання з ОСОБА_10 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у спільну сумісну власність були набуті кошти в розмірі 10 000 000,00 гривень. Вказана сума коштів у своїй сукупності була розміщена в банківських установах упродовж спільного проживання позивача та відповідача. Фактично кошти були зароблені відповідачем від зайняття підприємницькою діяльністю.

Посилаючись на вищенаведене, позивач вважає необхідним визнати зазначені грошові кошти їхньою спільною сумісною власністю та стягнути з ОСОБА_8 на свою користь 1/2 частину вказаних коштів, що складає 5 000 000,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року відкрито позовне провадження.

22 лютого 2021 року судом зупинено провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_8 до залучення до участі у справі його правонаступників.

15 вересня 2021 року заявник надав заяву про поновлення провадження по справі та довідку від приватного нотаріуса КМНО Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Клітко В.В., з якої вбачається, що правонаступниками померлого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим 06 жовтня 2021 рокусудом поновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна. Залучено у справі правонаступників відповідача ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

19 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 через свого представника подала до суду заяву про часткову зміну предмету позову, в якій виходячи з тих обставин, що первісний відповідач помер, просила суд стягнути на її користь 5 000 000,00 грн з правонаступників ОСОБА_8 , а саме з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Представник позивача у судовому засіданні позов з урахуванням часткової зміни його предмету підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Пояснила, що її брат ОСОБА_10 дійсно проживав разом з позивачем з серпня 2012 року по лютий 2019 року, однак жодного спільного набутого майна немає.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 , представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

З пояснень сторін по справі та свідків судом вбачається, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_10 проживали разом без реєстрації шлюбу у період з серпня 2012 року по лютий 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та ОСОБА_10 народилася спільна донька - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.2013 № НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача та ОСОБА_10 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.05.2015 № НОМЕР_2 .

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до довідки № 269/02-14 від 06.08.2021 приватного нотаріуса КМНО Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Клітко В.В. вбачається, що правонаступниками померлого ОСОБА_10 є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказані вимоги законодавства, на думку суду, вказують на те, що судом можуть встановлюватись лише ті факти, які мають юридичне значення.

Позивач пов`язує необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_10 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для стягнення з правонаступників останнього 1/2 частини грошових коштів, що набуті за час спільного проживання.

Згідно ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Вказаними вимогами процесуального закону заборонено суду виходити за межі позовних вимог, обраних позивачем при зверненні до суду як спосіб захисту своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав.

Таким чином, суд вважає правильним вирішувати спір, починаючи з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини грошових коштів, набутих за час спільного проживання з ОСОБА_10 у розмірі 5 000 000,00 грн, з урахуванням тих правових підстав, що заявлені позивачем та в межах заявлених нею позовних вимог.

Статтею 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховний Суд у своїй Постанові від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17 вказав, що той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів спадкової справи № 2/2021, що заведена приватним нотаріусом КМНО Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Клітко В.В. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , не вдається встановити, що останньому на час його припинення спільного проживання з позивачем належали будь-які грошові кошти, які підлягають поділу, як спільне майно подружжя.

Також вищезазначене підтверджується відповідними відповідями АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «ОТП Банк» і АТ КБ «ПриватБанк».

Окрім того, виходячи зі згаданих вище матеріалів спадкової справи № 2/2021, судом достовірно встановлено, що відповідачі не успадкували від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 10 000 000,00 грн, які позивач бажає визнати сумісною власністю.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 5 000 000,00 грн, що складає 1/2 частину грошових коштів, набутих за час спільного проживання з ОСОБА_10 , оскільки суду не доведена належними та допустимими доказами наявність вказаних коштів у останнього станом на дату припинення спільного проживання та те, що відповідачі є спадкоємцями вказаних коштів.

Враховуючи викладене, а саме відсутність правових підстав для виникнення майнових прав позивача щодо стягнення грошових коштів з відповідачів, суд вважає за необхідне відмовити у встановленні факту проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_10 , оскільки встановлення даного факту не породжуватиме тих правових наслідків для позивача, які визначені нею при зверненні до суду з даними вимогами.

Показання допитаних у справі свідків та інші зібрані докази відображають характер відносин, які склались між позивачем та ОСОБА_10 , не впливають на прийняте судом рішення щодо неможливості набуття позивачем майнових прав у спосіб, що визначений нею при зверненні до суду з даним позовом та встановлення юридичного факту з цією метою.

Додатково суд вважає необхідним акцентувати увагу, що в якості співвідповідачів позивачем вказано малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , законним представником яких є сама позивач.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Беручи до уваги ті обставини, що позивачем заявлено позовні вимоги до осіб, законним представником яких вона є, суд вважає необхідним відмовити у вказаній частині позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 61, 74 СК України, ст. 5, 12-13, 76, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2022 року.

Суддя,- Белоконна І.В.