Справа № 523/1749/21
Провадження №2/523/953/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

з участю представника позивача Танасійчук І.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/1749/21 за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту дот квартири,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту дот квартири.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 16.07.2019 року № 1596 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,6 кв.м. житловою площею 40,6 кв.м., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.07.2019 року № 47795139 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). У подальшому на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59 державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807, яким внесено зміни до розділу, а саме:

?квартиру, «об`єкт житлової нерухомості: Так» змінено на нежитлові приміщення «об`єкт житлової нерухомості: Ні»;

?загальну площу 70,6 кв.м., житлову площу 40,6 кв.м. змінено на загальну площу 96,7 кв.м;

? АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_2 .

Тобто, після незаконної реконструкції та внесення змін до розділу загальна площа об`єкта збільшилась на 26,1 кв.м. та наразі становить 96,7 кв.м. Таке збільшення є неможливим без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані та зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Одеси. На даний час об`єкт нерухомого майна (з урахуванням самочинної прибудови) за адресою: АДРЕСА_2 (зараз приміщення) 2, загальною площею 96,7 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) в цілому належить ОСОБА_1 .

Договір купівлі-продажу від 16.07.2019 року № 1596 є підставою виникнення права власності за ОСОБА_1 виключно на 70,6 кв.м.

03.09.2020 року департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 03.09.2020 року № 01-19/1366 повідомив, що за результатами огляду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 0,003 га, забудована та використовується під розміщення прибудови до приміщення 2, розташованого на першому поверсі. Також зазначено, що у департамента комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація стосовно передачі у власність або користування земельної ділянки за вищевказаною адресою.

13.11.2020 року Головне управління держгеокадастру в Одеській області листом від 22.10.2020 року № 918/112-20 повідомило, що згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування), зокрема, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

А тому, очевидним є той факт, що нежитлове приміщення № 2 за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 96,7 кв.м. не могло утворитись внаслідок реконструкції без зміни геометричних розмірів у плані, оскільки фактично відбулось незаконне будівництво прибудови із зайняттям земельної ділянки територіальної громади м. Одеси, саме тому в спірній Декларації зазначені відомості, які не відповідають дійсності, зокрема у п. 13, що свідчить про внесення заявником недостовірних даних.

Таким чином, сукупність наведених норм та обставин свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь яким особам у власність чи/або користування для будівництва прибудови за вказаною адресою не надавалась, тобто прибудова є самочинною на землях територіальної громади м. Одеси та підлягає знесенню.

Оскільки, наявність реєстрації речових прав на даний самочинно збудований (прибудований) об`єкт порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій розташована ця споруда (прибудова), оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою та створює умови для її незаконного використання відповідачем, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким:

?Скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59 «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 », зареєстрованої управлінням державного архітектурно-будівельною контролю Одеської міської ради.

?Скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807, що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 на приміщення 2 по АДРЕСА_3 , загальною площею 96,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

?Зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (прибудованого) об`єкта загальною площею 26,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

?Стягнути з відповідача на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 7945,00 грн.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 23.02.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким:

?Скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59 «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 », зареєстрованої управлінням державного архітектурно-будівельною контролю Одеської міської ради.

?Скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807, що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 на приміщення 2 по АДРЕСА_3 , загальною площею 96,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

?Зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (прибудованого) об`єкта загальною площею 26,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

?Стягнути з відповідача на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 7945,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що питаннями прибудови до приміщення 2 по АДРЕСА_3 займалася інша компетентна особа. Однак, в той же час пояснив, що жодного договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться прибудова немає.

Представник відповідача ОСОБА_2 , яка була присутня в останньому судовому засіданні, проти позову перечила в повному обсязі. Пояснила, що на думку сторони відповідача позивачем не доведено наявності порушеного права, а саме в силу приписів ст. 42 ЗК України єдиним суб`єктом права власності на прибудинкову територію багатоквартирного будинку є об`єднання співвласників такого будинку. Рішенням Правління № 1 ОСББ від 17.01.2020 року, співвласники багатоквартирного будинку у повній мірі погодили здійснення ОСОБА_1 реконструкції належного йому об`єкта нерухомого майна. Таким чином, у даній справі жодним чином не порушені права Одеської міської ради. А тому, просила суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Барматіна В.Г. в судове засідання не з`явилася. Одна, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд даної цивільної справи за її відсутності (а.с. 87).

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно приписів ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

По справі встановлено, що 16.07.2019 року на підставі Договору купівлі продажу ОСОБА_1 отримав у власність житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з трьох кімнат, загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м.

Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Договору купівлі продажу від 16.07.2019 року (а.с. 139).

Після реконструкції відповідачем вказаної вище житлової квартири (приміщення) АДРЕСА_1 , збільшилася площа на 26,1 кв.м. та становить 96,7 кв.м.

Так, на підставі технічного паспорту від 01.04.2020 року, виготовленого ФОП ОСОБА_4 , та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59 «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 », зареєстрованої управлінням державного архітектурно будівельною контролю Одеської міської ради, рішенням державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807, відповідно до якого:

?квартиру, «об`єкт житлової нерухомості: Так» змінено на нежитлові приміщення «об`єкт житлової нерухомості: Ні»;

?загальну площу 70,6 кв.м., житлову площу 40,6 кв.м. змінено на загальну площу 96,7 кв.м;

? АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_2 .

Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 241236900 від 21.01.2021 року.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 96,7 кв.м.

Підставою звернення Одеської міської ради до суду із вказаним позовом слугувало те, що позивач як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси вбачає порушення права власності на земельну ділянку у зв`язку із самочинним будівництвом за адресою: АДРЕСА_2 із подальшою незаконною реєстрацією права власності на неї.

З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши аргументи сторін на надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі.

І. Висновок суду стосовно права власності Одеської міської ради на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо.

Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

З аналізу з положень наведених норм законодавства вбачається, що, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно листа Департаменту комунальної власності від 03.09.2020 року № 01-19/1366 встановлено, що 15.06.2020 року відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотримання вимог земельного законодавства управління земельних ресурсів Департаменту було оглянуто земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 . За підсумками проведеного обстеження встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 0,003 га забудована та використовується під приміщення прибудови до приміщення № 2, розташованого на першому поверсі (а.с. 51 54).

Також у вказаному листі зазначено про те, що інформація стосовно прийняття Одеською міською радою рішення щодо передачі у власність або надання в користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , у Департаменті відсутня.

13.11.2020 року Юридичним департаментом Одеської міської ради було отримано лист Головного управління держгеокадастру в Одеській області листом від 22.10.2020 року № 918/112-20, відповідно до якого згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування), зокрема, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 38).

Таким чином, сукупність наведених норм та обставин свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування для будівництва прибудови за вказаною адресою не надавалась.

ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59.

Стаття 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що планування і забудова територій це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Як було вище зазначено, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59 державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807, яким внесено зміни до розділу, а саме:

?квартиру, «об`єкт житлової нерухомості: Так» змінено на нежитлові приміщення «об`єкт житлової нерухомості: Ні»;

?загальну площу 70,6 кв.м., житлову площу 40,6 кв.м. змінено на загальну площу 96,7 кв.м;

? АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_2 .

Тобто, після реконструкції та внесення змін до розділу загальна площа об`єкта збільшилась на 26,1 кв.м. та наразі становить 96,7 кв.м.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Судом встановлено, що загальна площа нежитлового приміщення після проведення реконструкції не відповідає попередній площі, яка була набута ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі продажу від 16.07.2019 року.

А саме, на підставі Договору купівлі продажу відповідач набув право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 70,6 кв.м.

Тоді як, після реконструкції площа квартири (приміщення) збільшилась у характеристиках на 26,1 кв.м. (відповідно до реєстру) та становить 96,7 кв.м., тобто на 25,3% більше.

Судом в рамках даної справи вже було встановлено, що з листа департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 03.09.2020 року № 01-19/1366 вбачається, що Одеською міською радою рішень стосовно передачі у власність (користування) земельної ділянки за вищевказаною адресою не приймалось.

Таким чином, нежитлове приміщення № 2 за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 96,7 кв.м. не могло утворитись внаслідок реконструкції без зміни геометричних розмірів у плані, оскільки фактично відбулось незаконне будівництво прибудови із зайняттям земельної ділянки територіальної громади м. Одеси, саме тому в спірній Декларації зазначені відомості, які не відповідають дійсності.

Так, у п. 13 у графі «Інформація про документ, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою» зазначено, що відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 відомості щодо земельної ділянки не зазначаються у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкції або капітального ремонту автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 3.21 Розділу 3 ДБН А.2.2-3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі проведення нового будівництва або реконструкції об`єкта будівництва, що передбачає зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, замовник будівництва зобов`язаний підтвердити своє право на проведення будівельних робіт документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт нерухомості, та відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Судом встановлено, що Одеська міська рада не приймала будь яких рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки для будівництва прибудови до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, в порушення вимог законодавства саме на підставі спірної декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59 ОСОБА_1 фактично здійснено зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Одеси та первісне введення даної прибудови до експлуатації.

Відповідно до абз. 8 п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Абзацами 9, 10 п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Таким чином, земельна ділянка під прибудовою є власністю територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування не надавалась, що свідчить про внесення заявником недостовірних даних до п. 13 спірної декларації.

Скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що стала підставою для оформлення замовником будівництва права власності на об`єкт нерухомого майна, вплине на права й обов`язки цього замовника, зокрема, в частині можливості експлуатації відповідного об`єкта нерухомості. А тому належним відповідачем за вимогою про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації є замовник будівництва (особа, на користь якої така декларація зареєстрована).

Вказаний висновок було сформовано Великою Палат ВС у постанові від 21.11.2018 року за результатами розгляду справи № 127/93/17-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що спірна Декларація про готовність об`єкта до експлуатації не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки реконструкція квартири АДРЕСА_1 , відбулась із змінами геометричних розмірів фундаментів у плані та за рахунок земельної ділянки територіальної громади м. Одеси, яка не виділялась для цієї мети, суд доходить висновку, що позовна вимога про скасування реєстрації Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59, зареєстрованої управлінням ДАБК Одеської міської ради, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ІІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, яка набрала чинності 01.01.2016 року (надалі Порядок).

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з п. 40 Порядку (у чинній редакції на момент прийняття рішення державного реєстратора) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у чинній редакції на момент прийняття рішення державного реєстратора) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однією з підстав прийняття державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким О.С. рішення про реєстрацію змін до права власності (реєстрація змін розділу) від 14.05.2020 року індексний номер рішення: 52229807, є технічний паспорт від 01.04.2020 року, виготовлений ФОП ОСОБА_4 , та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59, зареєстрована Управлінням архітектурно будівельної контролю Одеської міської ради.

Стосовно технічного паспорту, як підстави внесення змін до права власності, суд зазначає, що технічний паспорт це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту.

Отже, технічний паспорт не є документом, який може підтвердити зміну площі, функціонального призначення та адресу об`єкта.

З приводу деклараці] про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59, то судом вже було встановлено в рамках розгляду даної справи, що до спірної декларації замовником внесені недостовірні відомості, а саме до п. 13, у зв`язку із чим реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59, у зв`язку з чим така декларація підлягає скасуванню у судовому порядку, саме тому вона не може слугувати підставою прийняття рішення про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807.

Отже, із вищезазначених фактів та обставин вбачається, що рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким О.С. від 14.05.2020 року індексний номер рішення: 52229807 підлягає скасуванню у судовому порядку як таке, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій цей об`єкт знаходиться, та як таке, що прийняте із порушенням законодавства за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на самочинно збудований (прибудований) об`єкт площею 26,1 кв.м.

ІV. Висновок суду щодо позовної вимоги про знесення самочинно збудованого (прибудованого об`єкту).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.22 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченою законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його право власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Оцінивши усі надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимога про знесення будівлі не підлягає задоволенню, оскільки до суду не було надано належних доказів про те, що знесення не зашкодить конструкції будівлі в цілому. При цьому, суд також враховує, що позивачем не доведено реальної небезпеки порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідачів.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 підлягає пропорційному стягненню сума сплаченого позивачем судового збору відповідно до частково задоволених позовних вимог.

На підстави та керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 80, 83, 116 ЗУ України», ст.ст. 34, 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 18, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (саном на 14.05.2020 року), ст.ст. 12, 13, 259, 263 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту дот квартири задовольнити частково.

Скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30.04.2020 року № ОД 59 «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 », зареєстрованої управлінням Державного архітектурно будівельною контролю Одеської міської ради.

Скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича про реєстрацію змін розділу від 14.05.2020 року № 52229807 щодо об`єкту нерухомого майна, а саме приміщення 2 по АДРЕСА_3 , загальною площею 96,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

У задоволенні решти позовних вимог Одеської міської ради відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради сплачений позивачем судовий збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5675/п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять/ грн. 00 коп. (дві позовні вимоги та судовий збір за звернення із заявою про забезпечення позову).

Учасники справи:

Позивач: Одеська міська рада, код за , місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. № 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець: АДРЕСА_5 .

Третя особа без самостійних вимог: Юридичний департамент Одеської міської ради (в особі державної реєстрації), місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23 грудня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер