Справа № 136/1424/22
провадження № 2/136/364/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), у якому просила:

- встановити юридичний факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та, відповідно, бабусею позивача;

- визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну частку (пай), що на території Липовецької міської ради, яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0245043, виданого за розпорядженням Липовецької РДА №77 від 28.03.1997.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача та матір ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , а після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), що на території Липовецької міської ради, яка належала їй, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0245043. Після смерті ОСОБА_2 позивач спадщину бабусі прийняла фактично вступивши в управління її майном протягом шести місяців. Однак, позивач позбавлена можливості оформити спадщину своєї бабусі через недоведеність нотаріусу факту родинних зв`язків зі спадкодавцем та відсутності оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай).

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву і витребувано спадкову справу.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник подав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно зі свідоцтва про народження матір`ю позивача була ОСОБА_3 (а.с. 9,10). Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с. 11,12). Згідно зі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7). Згідно з довідкою, виданою Липовецькою міською радою позивач входила як онука, а ОСОБА_3 як дочка до групи колгоспників, які проживали з головою сім`ї ОСОБА_2 (а.с. 14). ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , а після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку пай. Належність ОСОБА_2 права на земельну частку підтверджується тим, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача від Відділу №1 УНАП ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 26.01.2022 вбачається, що згідно «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою РДА по КСП «Трудівник» Нападівської сільської ради на ОСОБА_2 виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0245043, виданого за розпорядженням Липовецької РДА №77 від 28.03.1997, зареєстрованого за №43 від 18.04.1997, а державний акт на право власності не видавався (а.с. 17). Крім того, ОСОБА_2 значиться у списку членів КСП «Трудівник» Нападівської сільської ради під №43 (а.с. 20). Також, у матеріалах справи наявна виписка від Відділу №1 УНАП ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області де вказана аналогічна інформація (а.с. 18). На запити суду з нотаріальної контори та архіву було надано відповіді про те, що спадкову справу ОСОБА_2 не виявлено. Згідно з акту складеного комісією в складі депутата та сусідів, вбачається що після смерті ОСОБА_2 05.07.2000 позивач спадщину бабусі прийняла фактично вступивши в управління її майном протягом шести місяців (а.с. 15). Однак, позивач позбавлена можливості оформити спадщину своєї бабусі через недоведеність нотаріусу факту родинних зв`язків зі спадкодавцем та відсутності оригіналу сертифіката на право на земельну частку.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд зауважує, що в силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Судом було встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження матір`ю позивача була ОСОБА_3 , а згідно з довідкою, виданою Липовецькою міською радою позивач входила як онука, а ОСОБА_3 як дочка до групи колгоспників, які проживали з головою сім`ї ОСОБА_2 . Згідно акту, складеного комісією в складі депутата та сусідів, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 її спадщину прийняла внучка - позивач.

Отже, за наявними доказами, які суд вважає належними та допустимими можна встановити юридичний факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та, відповідно, бабусею позивача.

Разом з тим, позивач, через відмову нотаріуса, не може оформити спадщину матері, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно її бабусі ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний.

Встановлені судом та перевірені зібраними у справі доказами обставини підтверджують належність спадкодавцеві ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0245043.

Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивач обґрунтовано звернулася до суду з позовом в частині визнання права власності на спадкове майно.

Крім того, як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права в судовому порядку.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Суд зауважує, що до дня набрання чинності ЦК України - 01.01.2004, за ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги

належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Разом з тим, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був

би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Крім того, за ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР передбачалася можливість для спадкоємців прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, якщо зазначені дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 , яка не залишала заповіт і померла 2000 року, але за життя у 1995 році похоронила свою дочку ОСОБА_3 , яка була матір`ю позивача, а тому остання, будучи єдиною внучкою, що прийняла її спадщину фактично вступивши в управління майном бабусі протягом шести місяців, має право успадкувати право по спадщині за законом на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_2 . Разом з тим, спадкової справи ОСОБА_2 не було виявлено.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Крім того, представник відповідача визнав позов під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення юридичного факту про те, що ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_3 , та, відповідно, бабусею позивача, а також про визнання за позивачем право по спадщині за законом на земельну частку (пай), що на території Липовецької міської ради, яка належала ОСОБА_2 , згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0245043, ґрунтуються на нормах законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04325957) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та, відповідно, бабусею ОСОБА_1 .

Визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну частку (пай), що на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0245043, виданого за розпорядженням Липовецької РДА №77 від 28.03.1997, зареєстрованого за №43 від 18.04.1997.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО