КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5980/2022
справа №756/110/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Руденка Володимира Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про стягнення банківського вкладу, процентів, неустойки, відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

У січні 2021 року адвокат Руденко В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про стягнення банківського вкладу, процентів та неустойки, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач з 2010 року тримав власні кошти в іноземній валюті на депозитних рахунках в банківській установі - Мінському відділенні Київської міської філії Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк», у зв`язку із чим 26 березня 2010 року ним було укладено Договір банківського рахунку №014/1403-PR351, предметом якого було відкриття банком клієнту поточних рахунків в гривнях, доларах, євро та надання послуг з розрахунково-касового обслуговування.

26 березня 2010 року позивач у Мінському відділенні Київської міської філії Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/1404-DR956 банківського вкладу (вклад «Капітал»), згідно з умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 75 000 доларів США на строк з 26 березня 2010 року до 26 червня 2010 року та фіксованою процентною ставкою 9,25% річних.

26 березня 2010 року позивач у Мінському відділенні Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк», уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/1405-DR957 банківського вкладу (вклад «Капітал»), згідно з умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 104 000 доларів США на строк з 26 березня 2010 року до 26 червня 2010 року та фіксованою процентною ставкою 9,25% річних.

Після закінчення строку дії вказаних договорів 29 червня 2010 року позивач у Мінському відділенні Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/2720- DR2083 банківського вкладу (вклад «Капітал»), згідно з умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 179 000 доларів США на строк з 29 червня 2010 року до 29 вересня 2010 року та фіксованою процентною ставкою 6,70% річних.

Після закінчення вказаного договору 29 вересня 2010 року позивач у Мінському відділенні Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/3991-DR2681 банківського вкладу (вклад «Класичний»), згідно з умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 180 000 доларів США на строк з 29 вересня 2010 року до 01 квітня 2011 року та фіксованою процентною ставкою 6,70% річних.

Протягом строку дії вказаних договорів з огляду на значний розмір розміщуваних позивачем власних коштів в іноземній валюті на депозитних рахунках, позивач постійно отримував консультації та обслуговувався окремим банківським працівником (менеджером), який займався його клієнтським супроводом, а саме ОСОБА_2 , яка працювала в установах ПАТ «Укрсоцбанку» з 17 липня 2008 року, в тому числі на керівній посаді банківського відділення, в якому обслуговувались рахунки позивача.

Вказує, що ОСОБА_2 , користуючись довірою позивача, з березня 2011 року повідомляла ОСОБА_1 про автоматичну пролонгацію депозитного договору на нові терміни (6-12 місяців) з реінвестуванням (капіталізацією) нарахованих відсотків.

За наявними банківськими (касовими) документами - заявами на видачу готівки, засвідченими підписом позивача, підтверджується часткове зняття у 2014 році з депозитного рахунку коштів на суму 16580 доларів США.

Також наявними банківськими ( касовими) документами - заявами на видачу готівки, засвідченими підписом позивача, підтверджується часткове зняття у 2017 році з депозитного рахунку коштів на суму 26500 доларів США.

Таким чином, загальна сума коштів, видана позивачу через касу банківської установи ПАТ "Укрсоцбанк" складає 43080 доларів США.

У січні 2019 року позивач у Дарницькому відділенні AT «Укрсоцбанк» отримав виписку по особовому рахунку за період з 26 березня 2011 по 08 січня 2019 року, з якої убачається, що залишок коштів позивача складає 871,50 доларів США.

В подальшому ОСОБА_2 пояснила, що вона, вводячи позивача в оману та зловживаючи його довірою, неодноразово з 2011 року, використовуючи підроблені документи, без відома позивача знімала кошти з депозитного рахунку позивача в готівковій формі через касу очолюваної нею банківської установи та використовувала їх для власних потреб.

02 квітня 2019 року позивач звернувся до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві із заявою про вчинене кримінальне правопорушення. За його заявою розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003138 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 та частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.

17 грудня 2020 року Оболонським УП ГУ НП у м.Києві було повідомлено ОСОБА_2 про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 та частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.

Позивач вказує, що за останнім договором №014/3991-DR2681 банківського вкладу (вклад "Класичний") від 29 вересня 2010 року кошти позивачу не повертались, за винятком сум, які ним були самостійно отримані через касу банку у 2014 році та у 2017 році.

12 вересня 2019 року Національний банк України надав дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» до AT «Альфа-Банк».

Внаслідок реорганізації AT «Альфа-Банк» став правонаступником усіх прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» стосовно його клієнтів та контрагентів. AT «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набув всіх прав за переданими йому активами, а також обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

05 жовтня 2020 року позивач направив на ім`я Голови правління AT «Альфа-Банк» заяву з клопотанням провести службове розслідування діяльності працівників відділення ПАТ «Укрсоцбанк» в період з 2011-2018 роки щодо обслуговування коштів, розміщених позивачем на депозитних рахунках, відкритих в ПАТ «Укрсоцбанк», про результати якого повідомити у встановленому порядку; а також повернути належний позивачу залишок вкладу (депозиту) в розмірі 138 480,88 доларів США та відсотків, розмір яких необхідно визначити, виходячи з умов депозитного договору та вимог чинного законодавства.

Вказує, що за останнім договором банківського вкладу від 29 вересня 2010 року позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 180 000 доларів США на строк з 29 вересня 2010 року по 01 квітня 2011 року з фіксованою процентною ставкою у розмірі 6,70% річних, а отримано в 2014 році - 16 580 доларів США, а в 2017 році - 26 500 доларів США. Неповернутою залишилась частина вкладу у розмірі 136 920 доларів США.

Вказує, що за період з 29 вересня 2010 року до 01 квітня 2011 року позивачу мають бути нараховані проценти, виходячи з процентної ставки 6,70% річних.

Окрім того, вказує про стягнення на підставі статті 625 ЦК України за період з 5 жовтня 2020 року по 5 січня 2021 року ( 92 дні) - 1081,06 доларів США.

Окрім того, на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" просить стягнути за період з 5 жовтня 2020 року по 5 січня 2021 року ( 92 дні) - пеню в сумі 11 218 519,56 грн, виходячи з еквіваленту простроченої суми 142 966,52 доларів США, що становить по курсу НБУ 4 064 681,13 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором №014/3991-DR2681 банківського вкладу (вклад «Класичний») від 29 вересня 2010 року у загальному розмірі 144 047,58 доларів США, (що складається з суми основного неповерненого банківського вкладу в розмірі 136 920 доларів США; суми відсотків у розмірі 6 046,52 доларів США, 3% річних в розмірі 1 081,06 доларів США), а також суму пені в розмірі 11 218 519,56 грн.

Нарахування 3% річних та пені здійснювати до моменту виконання рішення з урахуванням положення частини другої статті 625 ЦК України та частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Окрім цього, просить суд стягнути моральну шкоду, розмір якої оцінює у 50 000,00 гривень.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Руденком В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки поданих сторонами доказів. Це призвело до неправильного вирішення справи та прийняття судом необґрунтованого рішення.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на наявність в матеріалах справи виписки з історії операцій клієнта ОСОБА_1 за період з 26 березня 2010 року по 07 березня 2011 року по рахунку НОМЕР_1 станом на 26 січня 2021 року, якою підтверджується як внесення позивачем на депозитний рахунок грошових коштів в сумі 75 000 доларів США, 104 000 доларів США, 179 000 доларів США та 180 000 доларів США, так і безготівкова форма внесення коштів в розмірі 179 000 доларів США та 180 000 доларів США, розмір яких складається з переоформлених сум попередніх депозитів позивача.

Вказує, що інформація із цієї Виписки від 26 січня 2021 року спростовує висновок суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи виписок, які б підтверджували факт безготівкового зарахування коштів. При цьому, суд не надав жодної оцінки вказаній виписці, незважаючи на те, що представником позивача було наголошено на тому, що обставина внесення позивачем коштів на депозитний рахунок підтверджується сукупністю доказів, в тому числі випискою від 26 січня 2021 року.

Уважає, що відповідач, подавши виписку з історії операцій клієнта ОСОБА_1 до суду, фактично визнав обставини, які підтверджуються вказаною випискою.

Вказує, що висновок суду про те, що позивачем не доведено факту невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми депозиту, які виникли у нього на підставі договору від 29 вересня 2010 року, свідчить про незаконне перекладанням судом тягаря доказування цієї обставини на позивача, що є порушенням принципу змагальності як однієї із засад цивільного судочинства щодо обов`язку кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вказує, що судом першої інстанції поза увагою залишилась зміна правової позиції відповідача у справі. Зокрема вказує , що представник відповідача посилається на дві взаємовиключні підстави заперечень проти позовних вимог: повний розрахунок з позивачем за депозитами та відсотками, а також необхідність отримувати відшкодування з певної винної особи в рамках кримінальної справи.

Вказує, що суд виявив заборонену процесуальним законом ініціативу щодо збирання доказів, оскільки зобов`язав AT "Альфа-Банк" надати Правила обслуговування банківських вкладних (депозитних) рахунків фізичних осіб, відкритих в АКБСР «Укрсоцбанк».

Посилається на те, що судом надано перевагу позиції відповідача, при цьому не були враховані показання позивача як свідка.

Вказує, що судом необґрунтовано відхилено висновок КНДЕКЦ МВС України від 03 червня 2020 року №17-3/441 за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0003138 від 26 квітня 2019 року, яким підтверджується факт підробки депозитних договорів та заяв на видачу готівки.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

09 червня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив АТ "Альфа-Банк".

Вказує, що позивачем не надано доказів, які підтверджували б факт внесення позивачем саме 180 000,00 доларів США і саме за договором банківського вкладу №014/3931-DR2681 від 29 вересня 2010 року.

Звертає увагу, що при внесенні вкладником готівкових коштів на депозитний рахунок банком видається квитанції та виписки по рахунку, а при зарахування безготівкових коштів - виписка по рахунку.

Вказує, що надана позивачем копія договору №86 на вклад "Вільні кошти" від 28 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", та копія платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах №OL6466484 від 28 січня 2010 року підтверджують лише те, що ОСОБА_1 перерахував кошти на депозит у ВАТ "Райфайзен Банк Аваль". Разом з цим, позивачем не надано підтверджуючого документу на внесення ним коштів у ПАТ "Укрсоцбанк" за спірним договором банківського вкладу №№014/3931-DR2681 від 29 вересня 2010 року.

Звертає увагу, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували проведення операцій по відношенню до грошових коштів за договором банківського вкладу №014/3931-DR2681 від 29 вересня 2010 року. Наявні в матеріалах справи заяви на видачу готівки з 17 лютого 2014 по 28 листопада 2017 року, меморіальні валютні ордери за період з 30 березня 2011 по 18 квітня 2017 року, банківські виписки не підтверджують проведення операцій саме по відношенню до грошових коштів за договором банківського вкладу №014/3931-DR2681 від 29 вересня 2010 року.

Вказує, що висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 03 червня 2020 року №17-3/441 не підтверджує те, що можливе підроблення документів мало місце саме по відношенню до операцій з грошовими коштами за договором банківського вкладу №014/3931-DR2681 від 29 вересня 2010 року.

Посилається на те, що лише після ухвалення судового рішення у кримінальному провадженні №0003138 можна надавати оцінку всім доказам, показанням та доводам сторін.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити із викладених в них підстав.

Представник відповідача АТ "Альфа-Банк" Самокиша В.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували внесення грошових коштів на депозит у вказаній ним сумі 180 000 доларів США. Також матеріали справи не містять виписок по депозитному рахунку №2630//6, які б підтверджували факт безготівкового зарахування коштів. Відтак, суд вказав, що позивачем не доведено факту невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми депозиту, які виникли у нього на підставі договору від 29 вересня 2010 року, а тому вимоги про стягнення цієї суми суд вважає безпідставними. Інші вимоги позовної заяви суд визначив похідними від вимог про стягнення банківського вкладу, а тому відмовив у задоволенні позову повністю.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Установлено, що 26 березня 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним банком «Укрсоцбанк» укладено Договір банківського рахунку №014/1403-РR351. Предметом даного договору є відкриття банком клієнту поточних рахунків в гривнях (№2860/0), доларах (№2860/1), євро (№2860/2) та надання послуг з розрахунково-касового обслуговування (том 1 а.с.18-20).

26 березня 2010 року позивач уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/1404-DR956 банківського вкладу (вклад «Капітал»), згідно з умовами якого позивач вносить на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 75 000 доларів США на строк з 26 березня 2010 року до 26 червня 2010 року (невключно) з фіксованою процентною ставкою 9,25% річних (том 1 а.с.21-22).

26 березня 2010 року позивач уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/1405-DR957 банківського вкладу (вклад «Капітал»), згідно умов якого позивач вносить на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 104 000 доларів США на строк з 26 березня 2010 року до 26 червня 2010 року ( невключно) з фіксованою процентною ставкою 9,25% річних (том 1 а.с. 23-24).

29 червня 2010 року позивач уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/2720-DR2083 банківського вкладу (вклад «Капітал»), згідно умов якого позивач вносить на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 179 000 доларів США на строк з 29 червня 2010 року до 29 вересня 2010 року ( невключно) з фіксованою процентною ставкою 6,7% річних (том 1 а.с.25-26).

29 вересня 2010 року позивач уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір №014/3991-DR2681 банківського вкладу (вклад «Класичний»), згідно умов якого позивач вносить на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 180 000 доларів США на строк з 29 вересня 2010 року до 01 квітня 2011 року ( невключно) та фіксованою процентною ставкою 6,7% річних (том 1 а.с.27-28).

З даних заяв на видачу готівки №FJB006 від 02 квітня 2014 року; №FJB011 від 03 квітня 2014 року; №FJB009 від 07 квітня 2014 року; №FJB013 від 08 квітня 2014 року; №FJB011від 09 квітня 2014 року; №FJB013 від 10 квітня 2014 року; №FJB012 від 11 квітня 2014 року; №FJB029 від 15 квітня 2014 року; №FJB035 від 16 квітня 2014 року; №FJB061 від 17 квітня 2014 року; , №FJB031 від 18 квітня 2014 року; №FJB006 від 22 квітня 2014 року; №FJB009 від 23 квітня 2014 року; №FJB010 від 18 серпня 2014 року; №FJB012 від 06 жовтня 2017 року; №FJB029 від 28 листопада 2017 року убачається, що отримувачем коштів у цих заявах вказаний ОСОБА_1 , у графі підпис отримувача наявний підпис, виконаний рукописним способом (том 1 а.с.37-52).

Згідно даних висновку експерта від 03 червня 2020 року №17-3/441 за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0003138 від 26 квітня 2019 року:

- підписи у графі "Підпис отримувача" у заявах на видачу готівки №FJB006, №FJB029, №FJB012, №FJB010, №FJB009, №FJB006, №FJB031, №FJB061, №FJB035, №FJB029, №FJB012, №FJB013, №FJB011, №FJB013, №FJB009, №FJB011 виконані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( том 1 а.с. 53-56).

Згідно даних Виписки з історії операцій вкладника ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_1 за період від 26 березня 2010 року по 07 березня 2011 року зафіксовано ряд банківських операцій ( том 1 а.с. 94-95).

Окрім цього, матеріали справи містять такі дані щодо ОСОБА_2 .

Наказом по особовому складу №499-п від 17 липня 2008 року ОСОБА_2 з 17 липня 2008 року призначено на посаду провідного економіста відділу роздрібного обслуговування фізичних осіб Дарницького відділення Київської міської філії АКБ "Укросбанк" (том 1 а.с.29).

Наказом по особовому складу №683-п від 01 жовтня 2008 року ОСОБА_2 переведено на посаду провідного економіста відділу роздрібного обслуговування фізичних осіб Мінського відділення Київської міської філії АКБ "Укрсоцбанк" (том 1 а.с.30).

Наказом по особовому складу №750-п від 03 листопада 2008 року ОСОБА_2 переведено на посаду провідного економіста відділу роздрібного обслуговування фізичних осіб Мінського відділення департаменту роздрібних продаж Київської міської філії АКБ "Укрсоцбанк" (том 1 а.с.31).

З даних наказу №159-п від 01 березня 2011 року убачається, що ОСОБА_2 з 05 березня 2011 року призначено на посаду провідного економіста відділу роздрібного обслуговування фізичних осіб Мінського відділення №14 групи відділення №2 у складі департаменту роздрібних продаж Північного комерційного макрорегіону (м. Київ) ПАТ "Укрсоцбанк" (том 1 а.с.33).

З даних наказу №03-532-п від 16 серпня 2011 року убачається, що ОСОБА_2 переведено на посаду начальника відділення "На Тимошенко" №4 групи відділення №2 (м. Київ) ПАТ "Укрсоцбанк" у складі департаменту роздрібних продаж Північного комерційного макрорегіону (м. Київ) ПАТ "Укрсоцбанк" (том 1 а.с.34).

З даних наказу №2160-П від 16 липня 2014 року убачається, що ОСОБА_2 переведено на посаду начальника відділення "На Тимошенко" №004 (том 1 а.с.35).

Наказом №4649-П від 30 листопада 2017 року ОСОБА_2 звільнено за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (том 1 а.с.36).

Статтею 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 1 статті 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно вимог частини 1 статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав ( частина 5 статті 1061 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові ( володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно розділу 4 Правил обслуговування банківських поточних ( крім карткових) рахунків фізичних осіб, відкритих в акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", затверджених Рішенням Правління АКБ "Укрсоцбанк" ( Протокол №23 від 24.07.2007 року) унормовано, що банк відкриває клієнту рахунок з метою зарахування на нього грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до режиму використання рахунку, передбаченого чинним законодавством України та умовами Договору.

Переказ грошових коштів з рахунку клієнта здійснюється на підставі розрахункового документа.

В підтвердження прийняття до виконання розрахункового документа працівник банку повертає клієнту другий екземпляр розрахункового документа з проставленим на ньому підписом та відбитком печатки ( штампу).

Перерахування коштів з рахунку може здійснюватись без подання клієнтом розрахункового документа в порядку договірного списання, якщо така можливість передбачена договором або іншим договором про надання банківських послуг. Для здійснення договірного списання клієнт зазначає в договорі ( додатковій угоді до договору) іншому договорі про надання банківських послуг інформацію, яка потрібна банку для списання коштів з рахунку клієнта.

Згідно розділу 4 Правил обслуговування банківських вкладних ( депозитних) рахунків фізичних осіб, відкритих в акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", затверджених Рішенням Правління АКБ "Укрсоцбанк" ( Протокол №23 від 24.07.2007 року) унормовано, що сума депозиту може бути внесена вкладником у готівковій формі в касу банку або шляхом безготівкового зарахування коштів на депозитний рахунок. Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та внесення коштів на депозитний рахунок, що підтверджується відповідною випискою по рахунку. При внесенні вкладником готівкових коштів на депозитний рахунок банком видається квитанція та виписка по рахунку, а при зарахуванні безготівкових коштів - виписка по рахунку. Квитанція та виписка по рахунку мають бути підписані працівником банку та скріплені відбитком печатки.

Як установлено судом, 26 березня 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним банком «Укрсоцбанк» укладено Договір банківського рахунку №014/1403-РR351, предметом якого є відкриття банком клієнту в межах балансового рахунку 2620 поточних рахунків згідно валюти операцій, при цьому для валюти долар визначено поточний рахунок № НОМЕР_2 .

Дані виписки з історії операцій вкладника ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_1 за період з 26 березня 2010 року по 07 березня 2011 року зафіксовано банківські операції у валюті долар США, що свідчить про рух коштів за рахунком № НОМЕР_2 .

Аналіз руху коштів згідно даних виписки з історії операцій дозволяє зробити висновок про те, що розміщення коштів в сумі 180 000 доларів США на депозитний рахунок від 29 вересня 2010 року відбулось шляхом безготівкового зарахування з попереднього депозиту на суму 179 000 доларів США згідно договору №014/2720-DR2083 банківського вкладу (вклад «Капітал») від 29 червня 2010 року, укладеного зі строком дії з 29 червня 2010 року до 29 вересня 2010 року ( невключно).

Таке зарахування відповідає Правилам обслуговування банківських вкладних ( депозитних) рахунків фізичних осіб, відкритих в акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", затверджених Рішенням Правління АКБ "Укрсоцбанк" ( Протокол №23 від 24.07.2007 року), а також Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 №492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за № 1172/8493, згідно пункту 7.12 якої передбачено зарахування на поточні рахунки в іноземній валюті фізичних осіб-резидентів валюти, перерахованої з власного поточного або власного вкладного ( депозитного ) рахунку в іноземній валюті.

Таким чином, виписка з історії операцій за рахунком клієнта ОСОБА_1 від 26 січня 2021 року, яка засвідчена АТ "Альфа-банк" та надана суду безпосередньо відповідачем , є підтвердженням безготівкового зарахування коштів в розмірі 180 000 доларів США.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказаних обставин не спростував, натомість посилався на виконання перед ОСОБА_1 зобов`язань за всіма депозитними договорами без надання відповідних доказів на підтвердження такої позиції.

Дані виписки з історії операцій за рахунком клієнта ОСОБА_1 встановлюють наявність обставини зарахування грошових коштів, така виписка підтверджує рух коштів по банківському рахунку, є підтвердженням виконаних банківських операцій, відтак суд першої інстанції помилково відхилив цей доказ.

Окрім того, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення депозиту, оскільки згідно принципу змагальності сторін на відповідача, який стверджує про виконання зобов`язання, покладається обов`язок доведення цієї обставини.

У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19 вказано, зокрема, на таке: Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що вимоги в частині стягнення із Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором №014/3991-DR2681 банківського вкладу (вклад «Класичний») від 29 вересня 2010 року у загальному розмірі 144 047,58 доларів США, (що складається із суми основного неповерненого банківського вкладу в розмірі 136 920 доларів США; суми відсотків у розмірі 6 046,52 долари США) підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду, позивач просив стягнути пеню відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у розмірі 3% за кожний день прострочення, розрахувавши станом на день подання позову розмір пені 11 218 519,56 грн., розрахувавши, виходячи із простроченої суми 142966,52 долари США станом на 05.01.2021 року, що є еквівалентом 4 064 681,13 грн за період з 05 жовтня 2020 року по 05 січня 2021 року (92 дні).

Проте в постанові від 25 січня 2022 року у справі №761/16124/15 Велика Палата Верховного Суду навела такі правові висновки.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

З аналізу наведених законодавчих норм убачається, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Договір банківського вкладу (депозиту) належить до виплатних договорів за ознакою наявності в банку обов`язку виплатити вкладнику крім суми вкладу також і проценти на неї або дохід в іншій формі (статті 1058, 1061 ЦК України).

У загальноприйнятому розумінні поняття «вартість послуги» - це грошові кошти у визначеному сторонами відповідного договору розмірі, які споживач сплачує виконавцю за надану останнім послугу.

При цьому такі кошти після виконання договору залишаються у виконавця і не повертаються споживачеві. Тому внесені споживачами на відповідні рахунки в банку грошові кошти як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка за жодних обставин не можна вважати вартістю відповідних банківських послуг, оскільки такі кошти завжди підлягають поверненню споживачам, тобто не є платою виконавцю за надані ним послуги. Виходячи з наведеного розмір внесених споживачами в банк грошових коштів за договорами банківського вкладу та банківського рахунка не може бути базою для обчислення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів.

Крім того, за змістом правових норм параграфа 3 «Банківський вклад» глави 71 та параграфа 1 «Загальні положення про банківський рахунок» глави 72 ЦК України як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка відповідні банківські послуги надаються банком безкоштовно, тобто споживач не оплачує виконавцю такі послуги, якщо це не передбачено умовами укладених між сторонами договорів.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що з урахуванням розширеного змісту поняття «послуга», прийнятого в законодавстві про захист прав споживачів, й усі пов`язані з ним норми слід трактувати таким чином, щоб вони відповідали дійсному його змісту (за необхідності - трактувати розширено). Тому дійсний зміст приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору.

Тобто обов`язок банку за договором банківського вкладу (депозиту) повернути суму вкладу безумовно є грошовим, однак обов`язок повернення суми вкладу не зумовлює відплатність договору банківського вкладу (депозиту), через що ця сума не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що до спірних правовідносин споживача фінансових послуг та банку в разі невиконання банком зобов`язань за договором банківського вкладу підлягає застосуванню частина п`ята статті 10 Закону про захист прав споживачів, проте дійсний зміст приписів цієї норми слід трактувати так, що пеня, яка має бути сплачена виконавцем, нараховується на суму, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору. У такому разі базою нарахування пені згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону про захист прав споживачів слід вважати проценти на суму вкладу або дохід в іншій формі (статті 1058, 1061 ЦК України), що підлягає сплаті банком вкладникові за використання вкладу. Сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів.

Відтак за порушення терміну повернення вкладу на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог підлягає стягненню сума пені в розмірі 474 467,92 грн , базою нарахування якої є сума відсотків 6046, 52 долари США (еквівалент 171 908,61 грн).

Статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

У постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №607/10080/16, від17 липня 2018 року у справі №201/12075/14, від 07 листопада 2018 року у справі №592/6332/15 вказано на те, що тлумачення статей 549,625 ЦК України та частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" свідчить, що пеня та 3% річних є різними правовими категоріями. Пеня та 3% річних є подібними за способом обчислення та виражаються в певному відсотковому співвідношенні, проте 3% річних не є видом забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно не виключається одночасне стягнення пені, передбаченої у частині п`ятій статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та 3% річних, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16 Верховний Суд зазначив, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача на підставі частини другої статті 625 ЦК України станом на день подання позову підлягає стягненню 1081,06 доларів США за період з 05 жовтня 2020 року по 05 січня 2021 року.

Ураховуючи межі заявлених позовних вимог, апеляційний суд не убачає підстав для застосування положень частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України щодо здійснення нарахування 3% річних згідно положень частини другої статті 625 ЦК України та пені згідно частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" до моменту виконання рішення.

В частині відшкодування моральної шкоди колегія суддів уважає вимоги необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами факту спричинення такої шкоди, відтак підстав для задоволення вимог в цій частині не убачається.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 4790,85 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Руденка Володимира Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 за договором №014/3991-DR2681 банківського вкладу (вклад «Класичний») від 29 вересня 2010 року основний неповернутий банківський вклад у розмірі 136 920 доларів США; відсотки у розмірі 6 046,52 долари США; 3% річних в розмірі 1 081,06 доларів США , а також пеню у розмірі 474 467,92 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір на користь держави в розмірі 4790,85 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова