Провадження номер 2/741/362/22
Єдиний унікальний номер 741/399/22
РІШЕННЯ

іменем України

29 липня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_2 , але юридично він не оформив своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 . Позивач прийняла спадщину після його смерті, оформила право власності на земельні ділянки, що належали батьку. Позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, оскільки померлі не зареєстрували у встановленому законом порядку право власності на нього. Позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 21 червня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29 липня 2022 року.

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 32).

Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання представник відповідача подав до суду заяву, у якій указав, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги, та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 33).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Судом установлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 555/03-08 від 27 серпня 2021 року (а. с. 20).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 38).

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 36) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 20 липня 2022 року № 1789/01-17 (а. с. 34).

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_2 був чоловіком померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 16 червня 2022 року (а. с. 12). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично прийняв її чоловік ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 292/03-08 від 07 червня 2022 року (а. с. 11).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_3 її чоловіку ОСОБА_2 став належати в цілому житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 43-45).

Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а. с. 10), копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а. с. 11). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

На день своєї смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , один, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1132 від 06 жовтня 2017 року (а. с. 49).

Судом установлено, що до майна померлого ОСОБА_2 . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 301/2006.

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 . ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька, подавши у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї) (а. с. 48-50).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 спірний житловий будинок, який належав спадкодавцю, став належати ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до Носівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що налажала померлому ОСОБА_2 (як члену колгоспного двору) та на 1/2 частки цього будинку, що належала померлій ОСОБА_3 (як члену колгоспного двору), спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, спадкове домоволодіння мало статус колгоспного двору, а колгоспні двори ліквідовано, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Киреєвої Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 114/02-31 від 15 лютого 2022 року (а. с. 22).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 80,6 кв. м, житлова площа - 26,4 кв. м (а. с. 13-18).

Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 22 лютого 2022 року становить 85000 грн. (а. с. 23-24).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , а, отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 4).

Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120, 123, 548 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 80,6 кв. м житловою площею 26,4 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачений у АТ «Банк Траст-Капітал» за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025645, отримувач коштів - ГУК у Черніг.обл/тг м. Носівка/22030101, код класифікації доходів бюджету - 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37972475, судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. відповідно до квитанції № 0299-5825-4789-5157 від 10 червня 2022 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Мринська об`єднана територіальна громада в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, , місцезнаходження: с. Мрин Ніжинського району Чернігівської області, вул. Броварця, буд. 1.

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА