УХВАЛА

Іменем України

15.07.2022 Справа №607/8820/22 Провадження № 2-з/607/95/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Ціна позову 84000 доларів США та 21000 євро.

Одночасно з пред`явленням даного позову позивач подав заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що даний позов є позовом майнового характеру. При цьому відповідач у добровільному порядку не виконує взяті на себе майнові зобов`язання, відкрито ігнорує вимоги позивача щодо повернення заборгованості, а тому існує ризик, що відповідач може відчужити належне їй майно, що у подальшому ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі. За таких підстав відповідно до ст. 150 ЦПК України позивач просить заборонити ОСОБА_2 відчужувати майно, яке належить відповідачу на праві власності, а саме: двохкімнатну квартиру загальною площею 47,7 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки «BMW» моделі «530D», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи позивача, викладені у заяві, та дослідивши додані до неї документи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Так, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд встановив, що предметом позову ОСОБА_1 є стягнення коштів за договором позики від 12.04.2022. Ціна позову становить 84000 доларів США та 21000 євро, що згідно з курсом Національного банку України станом на дату подання позову складає 3074129,10 грн.

Таким чином виконання у майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач фінансову (грошову) можливість для виконання рішення суду. Відтак застосування заходу забезпечення позову в межах заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане з предметом позову.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 30225979 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 47,7 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження вартості вказаного нерухомого майна позивачем долучений висновок про вартість майна від 04.07.20022. У даному висновку ТОВ «Захід-Експерт», яке діє на підставі договору та Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 16/21 від 18.01.2021, здійснивши незалежну оцінку вартості нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 47,7 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дійшло висновку, що вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 855330 грн без ПДВ.

Також на підтвердження того, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «BMW» моделі «530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем долучено копію реєстраційної картки транспортного засобу. Разом з тим вказана реєстраційна картка не містить інформації про дату її формування та особу, яка відповідальна за її формування, а також відсутній підпис цієї особи, що у свою чергу могло б підтвердити достовірність наданих відомостей.

Вказані обставини позбавляють суд можливості встановити, чи дійсно ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «BMW» моделі «530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на даний час, що у свою чергу не дає суду підстав для задоволення заяви в частині заборони ОСОБА_3 відчужувати даний автомобіль.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (п. 77, Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд ураховує, що позивач просить забезпечити позов у межах суми заявлених вимог 3074129,10 грн. При цьому, як установлено судом вище, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира загальною площею 47,7 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що заборона відчуження даного нерухомого майна співмірна заявленим позовним вимогам, спроможна забезпечити виконання судового рішення у разі задоволення позову, не покладатиме надмірний тягар на власника майна та не буде порушувати його прав на володіння та користування квартирою.

Водночас незастосування такого заходу забезпечення позову створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також може ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Відтак суд вважає співмірним та справедливим, а також таким, що відповідатиме реальному захисту прав та інтересів позивача, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони власнику ОСОБА_2 відчужувати вказане вище нерухоме майно.

При цьому у постанові від 14.06.2021, прийнятій у справі № 308/8567/20, Верховний Суд визначив, що заяви про забезпечення позову, подані одночасно із поданням позовної заяви, у разі відповідності їх змісту та форми вимогам, встановленим статтею 151 ЦПК України, та підсудності таких заяв суду, до якого вони подані згідно вимог частини першої статті 152 ЦПК України, мають бути розглянуті по суті у строк, передбачений частиною першою статті 153 ЦПК України, незалежно від відкриття провадження у справі за позовною заявою, поданою одночасно із заявою про забезпечення позову.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. 149-154, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 47,7 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

У іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 та його представнику адвокату Самуляку М.Ю. до відома, а відповідачу ОСОБА_2 , відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради до виконання.

Роз`яснити, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяІ. В. Марциновська