Ухвала

29 липня 2022 року

м. Київ

справа № 686/28805/21

провадження № 61-7059ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 822/6291/15 його поновлено на посаді заступника начальника управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області з 16 грудня 2015 року та стягнуто заробіток за вимушений прогул.

17 червня 2020 року Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у цій справі і зважаючи на те, що в добровільному порядку рішення Державною службою України з питань праці не виконувалося, 03 липня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62440330.

Проте, лише наказом від 27 серпня 2020 року № 77-к Державна служба України з питань праці поновила його на посаді. Тобто, з 11 червня 2020 року по 27 серпня 2020 року рішення суду виконано не було, незважаючи на його негайність.

У зв`язку з очікуванням виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року з поновлення його на посаді заступника начальника управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області, він постійно переживав психічне напруження, негативні емоції, стрес, погіршення самопочуття, душевні страждання через невизначеність. Ці переживання, напруження, негативні емоції виникли внаслідок тривалої бездіяльності відповідачів щодо поновлення його на посаді, і перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача.

Крім цього, завдана йому моральна шкода проявляється і в тому, що йому, людині передпенсійного віку, особі з інвалідністю II групи, довелося приділити багато часу та сил на захист порушеного права. Адже він звертався з електронними зверненнями в Урядовий контактний центр, Офіс Президента України, Мінекономіки і Мінюст.

Внаслідок бездіяльності відповідача було порушено стан його душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводиться докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, йому доводиться додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані.

Більше того, внаслідок непоновлення його на посаді були порушені його нормальні життєві зв`язки з колегами, друзями, він став менше приділяти часу сім`ї та родичам.

Враховуючи те, що він не перебував в трудових відносинах з Управлінням Державної служби з питань праці у Хмельницькій області з 16 грудня 2015 року по 28 серпня 2020 року з вини відповідача, що призвело до тяжких вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю посадових осіб відповідача, а тому справедливою сумою компенсації моральної (немайнової) шкоди вважає суму в розмірі 113 135,06 грн, що визначена як різниця між сумою заробітної плати за відповідною посадою у 2016-2020 роках при мінімальних нарахуваннях надбавки за інтенсивність і премії та сумою середньої заробітної плати, виплаченої позивачу на виконання рішення суду за час вимушеного прогулу.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області на його користь 113 135,06 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

ОСОБА_1 у липні 2022 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Ціна позову у цій справі (113 135,06 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на підпункти «б», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання у касаційній скарзі на підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відхиляються судом, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що за його участю відкрито провадження у іншій справі, у якій він позбавлений можливості спростувати обставини, встановленні оскаржуваними судовими рішеннями.

Доводи касаційної скарги про те, що зазначена справа має виняткове значення для заявника, є неспроможними, оскільки вони нічим не підтверджені, а тому не можуть бути підставою для висновків про наявність обставин, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак