Справа № 190/233/21
Провадження №2/190/35/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м.Пятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Пронської Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті П?ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Богомазов Павло Сергійович до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

23.02.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у сумі 180960 грн. 00 коп., моральної шкоди у сумі 18096,00 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору і витрати, пов`язані з отриманням ним правової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовав тим, що в 2020 році між ним та відповідачем в присутності двох свідків було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якої він передав відповідачу грошову позику в розмірі 14500,00 доларів США, зі строком повернення до 14.01.2021 року. В подальшому відповідач повернув йому частину боргу в розмірі 8000,00 доларів США. Однак, у визначений у розписці строк, відповідач свої зобов`язання виконав не в повному обсязі, гроші в розмірі 6500 доларів США, не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому гроші, проте на час звернення до суду борг не повернутий. Внаслідок порушення боржником своїх обов`язків, а як наслідок його майнових прав, відповідачем спричинено йому моральну шкоду, яка виражалась в простроченні відповідачем терміну повернення йому боргу, а також постійні обіцянки та запевнення повернути кошти у інші строки та як наслідок, невиконання цих обіцянок, нанесли йому та його сім`ї душевних страждань, змусили його вживати додаткових зусиль до організації свого життя, забезпечення майнового стану.

За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 6500 доларів США, що еквівалентно 180960 грн. за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду, моральну шкоду у розмірі 18096,00 грн., а також понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

13.05.2021 року в справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 повністю задоволені (т.1 а.с.83-85). Рішення звернуте до виконання.

12.10.2021 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Стрижак Є.Ю. звернувся до суду із заявою про поновлення ОСОБА_4 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та просив скасувати заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, справу просив призначити до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.98-101). В своїй заяві представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_4 дійсно отримав грошові кошти від позивача в сумі 14500 доларів США, які зобов`язався повернути до 14.01.2021 року. Однак, з позовними вимогами позивача відповідач не погоджується, оскільки борг повернув в повному обсязі, про що свідчить зняття ним грошей в банкоматі перед передачею грошей. Також факт повернення грошей можуть підтвердити свідки. Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 повернув борг, ОСОБА_3 не повернув йому оригінал розписки та звернувся до суду з метою повторного стягнення вже повернутих йому коштів. Підставою для скасування заочного рішення вважає те, що про розгляд справи не знав, оскільки не отримував повісток, а отже не мав змоги надати заперечення проти позову, відзив на позовну заяву та докази, що порушило принцип змагальності сторін.

08.11.2021 року від представника позивача адвоката Богомазова П.С. надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якій він посилається на те, що до заяви про скасування заочного рішення не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення грошових коштів позивачу (т.1 а.с.122). Таким чином, просить відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, стягнути з відповідача на користь позивача 1500 гривень за надання правової допомоги при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, судове засідання провести за відсутності позивача та його представника.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року скасовано заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Богомазов Павло Сергійович до ОСОБА_4 про стягнення боргу. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 06.12.2021 року. Виконавчі листи відкликані з виконання. (т.1 а.с.138-139)

06.12.2021 року від представника відповідача адвоката Ольховік-Красільнікової Л.П. надійшли клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про виклик в судове засідання свідків (т.1 а.с.162-163, 164-165).

Крім того, адвокат Ольховік-Красільнікова Л.П. надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (т.1 а.с.167-170). У відзиві посилається на те, що договір позики між сторонами не укладався, натомість мав місце договір поставки (надання послуг), який був укладений між відповідачем ОСОБА_4 та дружиною позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 . Зазначає, що даний факт можуть підтвердити свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечує факт отримання відповідачем ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 14500 доларів США, а також зазначає, що договір не був виконаний ОСОБА_4 як виконавцем. Таким чином вважає, що обставини, викладені позивачем в позовній заяві, не відповідають дійсності. Щодо права позивача на відшкодування йому моральної шкоди заперечує, оскільки грошові кошти відповідачем повернуті позивачу в повному обсязі і будь яка заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 відсутня, а отже підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2021 року (т.1 а.с.198), здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження справи, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження; по справі призначено підготовчий розгляд на 05.01.2022 року.

05.01.2022 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, в зв`язку з чим оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні (т.2 а.с.58).

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 року (т.2 а.с.216) закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві та вказав, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, про що відповідач особисто написав розписку. В обумовлений в розписці термін ОСОБА_4 не в повній мірі виконав своє зобов`язання по поверненню грошових коштів та повернув лише вісім тисяч доларів США, тобто діяв не добросовісно. Залишок не повернутих коштів склав 6500 доларів США. Позивач намагався в досудовому порядку врегулювати спір, та з цією метою неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів. Однак, це йому не вдалося, тому він змушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Також зазначив, що в своїй заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_4 посилався на наявність у нього доказів повернення грошових коштів в повному обсязі, однак до теперішнього часу належних та допустимих доказів ним не надано. Таким чином вважає, що позов ОСОБА_3 обгрунтований та підлягає задоволенню.

Представник відповідача адвокат Ольховік-Красільнікова Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що між сторонами договір позики не укладався, а був укладений договір поставки автомобіля і кошти отримані були відповідачем ОСОБА_4 саме для доставки автомобіля. Крім того зазначила про те, що відповідачем ОСОБА_4 розписку про отриманні в борг грошей було написано під тиском і передання грошей насправді не було. Частину грошей, що зазначена в розписці, відповідач повернув в грудні 2020 року. Стверджує, що залишок коштів по договору поставки автомобіля, відповідачем повернуто позивачу в повному обсязі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку (аркуші справи 104-105), хоча отримувач коштів і не зазначений у виписці. Також підтвердженням факту повернення грошей вважає зняття відповідачем готівки в банкоматі, що розташований неподалік від місця проживання позивача, - 22.01.2021 року та 08.02.2021 року. Пояснила, що договір поставки був укладений з іншою особою, а не з ОСОБА_3 . Крім того зазначила, що на підтвердження факту укладання між сторонами саме договору поставки свідчать скріншоти листування в соцмережі між позивачем та батьком відповідача ОСОБА_7 , які надано в якості доказу. Оскільки будь-яка заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача адвокат Богомазов П.С. не заперечував щодо повернення відповідачем грошей в сумі 8 тисяч доларів США, в тому числі і шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку відповідача на банківську картку позивача. Залишок коштів 6,5 тисяч доларів США повернутий не був. Стверджує, що між сторонами було укладено саме договір позики. Надані представником відповідача скріншоти листування, вважає неналежним доказом, оскільки не має підтвердження того, що вони відбувались між позивачем та батьком відповідача. На його думку, належних та допустимих доказів повернення відповідачем залишку боргу в сумі 6,5 тисяч доларів США, не надано.

За клопотанням представника відповідача в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що він є батьком відповідача ОСОБА_4 . Зі слів сина йому відомо, що ОСОБА_3 замовляв йому доставити автомобіль з Америки; для цього дав йому 14 тисяч доларів США; однак виконати зобов`язання син не зміг; частину грошей він повернув шляхом перерахування на картковий рахунок дружини позивача, а залишок віддав особисто ОСОБА_3 . Це все йому відомо зі слів сина. Також йому відомо, що його син ОСОБА_4 неодноразово доставляв ОСОБА_3 автомобілі за його замовленням. Після того як його сину не вдалося доставити автомобіль, ОСОБА_3 писав йому в особистих повідомленнях про це, погрожував. З цього приводу він до поліції не звертався. За яких обставин була написана розписка йому невідомо. Він особисто не був присутнім під час складання розписки, передачі грошей.

Допитати в судовому засіданні позивача та відповідача особисто, для встановлення дійсних правовідносин, що виникли між сторонами, не виявилося за можливе, оскільки позивач мобілізований для проходження військової служби (т.3 а.с.3), а відповідач знаходиться по за межами України та найближчим часом не має наміру повертатися до України (зі слів його представника адвоката Ольховік-Красільнікової Л.П.). Крім того, допитати свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , про допит яких заявляла клопотання представник відповідача, не виявилось за можливе, оскільки як пояснила адвокат ОСОБА_2 , зазначені свідки також знаходяться по за межами України і у неї немає з ними зв`язку.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи та зважаючи на те, що представниками сторін є професійні адвокати, які діють від імені своїх довірителей та висловили думку про можливість розгляду справи без участі позивача і відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наданих сторонами та здобутих під час підготовки справи до розгляду, доказів.

Таким чином, вислухавши представників сторін, свідка, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд звертає увагу, що в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до практики Верховного Суду, - показаннями сторони та показами свідків не може доводитись факт виконання зобов`язання за договором.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 569/24347/18 (провадження № 61-16630св19).

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 176/2967/13-ц (провадження № 61-41962св18) зробив висновок, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладання договору та змісту умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 388/1354/17-ц (провадження № 61-45859св18) зазначив, що письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

Судом встановлено, що згідно копії розписки (т.1 а.с.9-10), - 30.09.2020 року відповідач отримав від позивача 14500 доларів США та зобов`язався повернути кошти до 14.01.2021 року. При цьому, в розписці зазначено, що 31.12.2020 року ОСОБА_3 отримав в рахунок боргу 5000 (п`ять тисяч) доларів США.

Таким чином, наявність у позивача оригіналу розписки, підтверджує існування між сторонами відносин позики.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи адвоката Ольховік-Красільнікової Л.П., яка діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_4 , щодо наявності між сторонами інших договірних відносин ніж позика, оскільки належних та допустимих доказів зазначеного факту, суду не надано. Так, надана стороною відповідача копія договору поставки (т.1 а.с.173-174) не може бути належним доказом існування між сторонами в даній справі договірних відносин поставки, оскільки зазначений договір був укладений між іншими сторонами. Також на думку суду, скріншот переписки в «Instagram» не підтверджує, що переписка велась між позивачем та батьком відповідача, оскільки не дає змоги ідентифікувати осіб, між якими відбувалась переписка.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України, - судом не встановлено.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

В обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди позивач посилається на те що, в зв`язку з тривалим неповерненням належних йому грошових коштів, відповідачем йому завдано душевних страждань, які полягали у втраті нормальних життєвих ритмів (неможливість здійснити заплановану покупку автомобіля для відвезення дітей до школи; неможливість терміново приїздити до своїх хворих батьків та відвезти їх до лікарні; нестача коштів для подальшої купівлі та перевезення будівельних матеріалів на будівництво).

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є цілком обгрунтованими, співрозмірними, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом п.1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В матеріалах справи міститься копія ордеру серії АА №1081763 від 16.02.2021 року на надання правової допомоги ОСОБА_3 адвокатом Багомазовим Павлом Сергійовичем та копія свідоцтва про право на занняття адвокатською діяльністю №5521 Богомазова П.С.. (т.1 а.с.26,27).

До матеріалів позовної заяви додано копію розрахунку для сплати №01 від 10.02.2021 року на підставі договору №01/100221 про надання правової допомоги та копія платіжного доручення №76730724 від 12.02.2021 року про оплату правової допомоги АО «Богомазов та партнери» Ріжкевичем П.П. на суму 14000,00 грн.( т.1 а.с.28,29).

Крім того, в зв`язку із зверненням відповідача до суду із заявою про скасування заочного рішення, позивачем понесено додаткові витрати на отримання правової допомоги (т.1 а.с.123-125).

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, та те, що на думку суду витрати, понесені позивачем на отримання правничої допомоги є розумними та співрозмірними у відповідності до ст.137 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача щодо зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, а відтак документально підтверджені витрати позивача підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесенні останнім витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 599, 610-612, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу за договором позики у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 180 960 (сто вісімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму моральної шкоди у розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 18 096 (вісімнадцять тисяч дев`яносто шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) гривень, та витрати, понесені на отримання правової допомоги в розмірі 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Судові витрати по справі, понесені відповідачем ОСОБА_4 , - залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_3 , проживає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 03 червня 2022 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева