Справа № 462/542/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ», треті особи, які не заявляє самостійних вимог Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 02.02.2022 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебуває виконавче провадження № 67634173 по примусовому виконанні виконавчого напису № 134725 від 10.06.2021, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» заборгованості в розмірі 92 320,46 грн. Відповідно до вищенаведеної постанови вбачається, що старшим державним виконавцем Залізничного відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Шумило А.В. закінчено виконавче провадження № 43591810 у зв`язку з тим, що з боржника відраховано заборгованість за договором «Автопакет» № 26/06-Ф у повному обсязі. Вважає, що виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 134725 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ФОРТ» заборгованості в сумі 92270,46 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач та треті особи відзив на позовну заяву не надали.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебуває виконавче провадження № 67634173 по примусовому виконанні виконавчого напису № 134725 від 10.06.2021, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» заборгованості в розмірі 92 320,46 грн.

Відповідно до копії постанови від 27.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 43591810 вбачається, що старшим державним виконавцем Залізничного відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Шумило А.В. закінчено виконавче провадження № 43591810 у зв`язку з тим, що з боржника відраховано заборгованість за договором «Автопакет» № 26/06-Ф у повному обсязі.

Проаналізувавши виконавчий напис приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» заборгованості в розмірі 92 320,46 грн. та постанову від 27.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 43591810 можна встановити, що ТОВ «ФК ФОРТ» звернулося до приватного нотаріуса Остапенко Є.М. щодо стягнення заборгованості по договору, де вже було стягнено кошти та закінчено виконавче провадження, а отже, відповідач не мав права на стягнення заборгованості згідно договору «Автопакет» №26/06-Ф.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач звертався до Франківського районного суду м.Львова про заміну сторони (стягувана) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа" та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі 2-3709/11 (провадження 6/465/148/21).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.10.2022 у справі № 2-709/11 (провадження 6/465/148/21) заяву ТОВ «ФК ФОРТ» . залишено без задоволення. Згідно даної ухвали суд констатував, що: «в матеріалах справи відсутні будь - які документи, які б вказували на те, що в боржника наявна чи відсутня заборгованість перед ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп", ТОВ 'Фінанс Проперті Групп", ТОВ "ФК "Інвест Хаус", а крім того жодна із зазначених осіб не визнавалась правонаступником у провадженні. Відтак, ТОВ "ФК "Інвест Хаус" не могло здійснити уступку права вимоги заявнику, оскільки саме не було наділене такими у встановленому законом порядку».

У матеріалах виконавчого провадження № 67634173 відсутні будь-які документи, що б підтверджували відступлення боргу або наявність заборгованості позивача за договором «Автопакет» № 26/06-Ф. Так, нотаріус не перевірив безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Всупереч вищенаведеним фактам та тому, що у позивача відсутня заборгованість по договору Автопакет» № 26/06-Ф, ТОВ «ФК ФОРТ» направило виконавчий напис приватного нотаріуса Остапенка Є.М. про стягнення заборгованості від 10.06.2021 до приватного виконавця Пиць А.А., який постановив здійснювати відрахування із доходів позивача у розмірі 20 % від доходу.

Такі незаконні вимоги ТОВ «ФК ФОРТ», грубе порушення нотаріусом Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, призвело до порушення прав та інтересів позивача ОСОБА_1 .

Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звертається до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем,

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2018 по справі №207/1587/16 зазначено, що: «З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Також аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17.

В роз`ясненнях, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 07 лютого 2014 року № 2, у 10 пункті роз`яснень зазначено, що виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

З матеріалів справи слідує, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано, вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом, як і не подав відзиву чи заперечень на позов.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку, а відтак виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ФОРТ» заборгованості в розмірі 92 320,46 грн. підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач звертаючись з позовом до суду, просив стягнути на його користь понесені витрати у розмірі 20000 гривень у зв`язку з наданням йому правової допомоги адвокатом.

З приводу заявлених вимог суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1)у разі задоволення позову - на відповідача;

2)у разі відмови в позові - на позивача;

3)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 137 цього ж Кодексу унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

01.02.2022 року між громадянкою ОСОБА_1 та адвокатом Дегтяренком О.О. було укладено договір про надання правової допомоги № б/н, відповідного до якого виконавець представляє інтереси замовника в суді.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Дегтяренко О.О., окрім копії договору про надання професійної правничої допомоги, додано копію акта прийому-передачі наданих послуг від 01.02.2022 року.

Відповідно до п. 4.4 Договору, оплата за правову допомогу здійснюється Клієнтом за ставкою 2 000,00 грн. за 1 годину витрачену Виконавцем на надання правової допомоги.

З доданих до заяви доказів вбачається, що позивачу в період з 01.02.2022 року по 10.03.2022 року включно були надані, та відповідно ним прийняті, послуги професійної правової (правничої) допомоги у кількості 10 годин на загальну суму 20 000,00 грн., що підтверджується актом № 16 від 10.03.2022 року про надану правову допомогу по Договору про надання правової допомоги № б/н від 01.02.2022 року, у якому зазначено детальний опис наданих послуг, їхню кількість, вартість та загальну суму, яка підлягає до оплати. Послуги професійної правової (правничої) допомоги були надані позивачу належним чином, у повному обсязі та прийняті ним без зауважень чи застережень. Вартість наданих послуг професійної правової (правничої) допомоги є розумною та співмірною зі складністю справи та часом, затраченим представником позивача на надання таких послуг.

Актом від 01.02.2022 встановлено, що послуги, передбачені договором про надання професійної правничої допомоги виконавцем були надані, а замовником прийняті.

Суд, враховуючи принцип співмірності, вважає, що з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 12000 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу. Крім того, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та 496,20 грн. сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ», треті особи, які не заявляє самостійних вимог Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрований у реєстрі за № 134725, про стягнення із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, будинок 2, офіс 102 Б, код ЄДРПОУ 42725156)грошових коштів в сумі 92 270 (дев`яносто дві тисячі двісті сімдесят) грн. 46 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, будинок 2, офіс 102 Б, код ЄДРПОУ 42725156)на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )992,40 грн. сплаченого судового збору у зв`язку із зверненням до суду з позовною заявою, витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. та 496,20 грн. сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.М.Румілова