Справа № 361/2004/22
Провадження № 2/361/2723/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді Сердинського В.С.

при секретарях - Калініченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 10 травня 2019 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 238 та відновити її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 »; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4500,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 3000,00 грн, починаючи стягнення з 19 травня 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років.

Позов обґрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейні відносини, відсутність поваги та взаєморозуміння. На даний час подружні відносини між ними фактично припинилися, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Її неодноразові спроби налагодити стосунки з чоловіком не дали бажаного результату. Позивач вважає, що шлюб носить виключно формальний характер, подальше його збереження є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, заходи щодо примирення подружжя є недоцільними.

З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, їхній спільний з відповідачем син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Також позивач зазначає, що їхній з відповідачем спільний син, є дуже хворобливою дитиною, потребує постійного догляду, а тому вона в порядку частини 3 статті 84 СК має право на утримання від відповідача до досягнення їхнім сином шестирічного віку

Ухвалою Борроварського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

28 жовтня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Пількевич Т.А. надійшли пояснення по суті позовних вимог, в яких представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 з приводу вимоги про розірвання шлюбу не заперечує. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, представник відповідача пояснює, що відповідач приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_4 . Щодо працевлаштування відповідача пояснює, що ОСОБА_2 дійсно працював на посаді дорожнього робітника у ТОВ «ШБУ-77» в період з 20.08.2020 по 31.05.2022, однак Наказом №140-К від 31.05.2022 його було звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідний запис міститься в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Відповідач по теперішній час безробітній та не має стабільного доходу, а тому відсутня змога сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 4 500,00 грн, як того просить позивач. Однак відповідач погоджується сплачувати аліменти у встановленому з 01 липня 2022 року законом мінімальному гарантованому розмірі 1100,50 грн.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини відповідач та його представник заперечують, апелюють щодо наведених у позові обставин, мотивуючи таким.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що «малолітній син ОСОБА_4 від народження є дуже хворобливою дитиною, має затримки психомовного розвитку, потребує постійного догляду, лікування та реабілітації». На обґрунтування даного ствердження додає до позовної заяви завірену копію виписки з медичної картки амбулаторного хворого на трьох аркушах та завірену копію протоколу відеоелектроенцефалографії від 17 січня 2022 року, однак не надано належних доказів того, що запис, який міститься на сторінці «VIII. Щоденник» медичної картки амбулаторного хворого, яку додано до позовної заяви, дійсно було поставлено такий діагноз малолітньому сину. З інформації наявної на вищезазначеній сторінці не можливо встановити, хто, коли, кому та за якими ознаками поставлено діагноз затримка психомовленнєвого розвитку та здійснено відповідний запис, відсутнє прізвище ім`я по батькові лікаря, не надано повну інформацію з історії хвороби.

Крім того, стосовно доданих документів зазначає, що 23 листопада 2020 року Дитячою клінічною лікарнею №7 Печерського району міста Києва видано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до якої 20.11.2020 ОСОБА_4 було проведено оперативне втручання з метою видалення папіломи піднебіння. Витрати по даному оперативному втручанню поніс ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

10 травня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам.

Відповідно до частини десятої статті 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом положень частини першої статті 51 Конституції України, частини першої статті 21 СК України, частини першої статті 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною третьою статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно із частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105, частиною першою статті 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи положення статті 113 СК України, суд вважає за можливе відновити позивачу ОСОБА_1 після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », що не порушує прав сторін.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього сина суд зазначає таке.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

За змістом статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Таким чином, є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачем.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого:

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум у 2022 році складає: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2100 гривня, з 1 липня 2 201 гривня, з 1 грудня 2 272 гривні.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет» мінімальний розмір заробітної плати з 1 січня 2022 року становить 6 500,00 грн.

При визначенні розміру аліментів, з наданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки інших дітей у нього немає, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб також не має, принаймні відповідачем доказів протилежного суду не надано.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.

Виходячи з доводів, наведених позивачем та відповідачем, та встановлених обставин, а також враховуючи, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1100,50 грн, щомісячно, що відповідатиме встановленому законом гарантованому розміру аліментів на дитину відповідно до положень статті 182 СК України.

Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі 4500,00 грн на дитину, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач має такий дохід, який би був достатнім для сплати аліментів саме у такому розмірі, враховуючи положення статті 182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається. Тому суд, при визначенні майнового стану відповідача і його спроможності сплачувати аліменти, виходить з розміру мінімальної заробітної плати та мінімального гарантованого розміру аліментів. Позивач не довела, що відповідач має більші доходи і, що він спроможний виплачувати аліменти у вказаному нею розмірі.

Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позов в цій частині частково, визначаючи аліменти у такому розмірі, що відповідатиме інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Згідно із частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З долученої позивачем до матеріалів позову медичної документації не вбачається можливим встановити, що дитина сторін ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю дійсно має вади фізичного або психічного розвитку, щоб дозволяло стягнути аліменти на утримання матері до досягнення дитиною шестирічного віку. Запис у медичні картці ОСОБА_4 про затримку психомовленнєвого розвитку суд не приймає як належний доказ, оскільки у медичній картці не міститься відомостей про те, ким такий діагноз було встановлено та на якій підставі, не міститься заключення профільного лікаря та відомостей про обстеження дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 01 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею за позовною вимогою про розірвання шлюбу та в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 24, 55, 56, 110, 112, 113, 180-185, 191 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 10 травня 2019 року у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 238 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на дошлюбне « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , уродженця селища Курне Червоноармійського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,50 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явленння позову 01 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , витрати по спллаті судового збору в розмірі 994,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1984,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Сердинський