10.06.2022 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/298/22
Провадження № 2/533/110/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами позовного провадження)

10 червня 2022 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання - Шуліки Л. Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини,

У С Т А Н О В И В

22.02.2022 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з нею.

На обґрунтування позову позивачем зазначено, що починаючи з 2007 року з відповідачем проживали разом однією сім`єю. Від спільного проживання народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.09. 2018 року між нею та відповідачем укладено та зареєстрований шлюб.

29.10.2020 року рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Після розірвання шлюбу, за домовленістю з відповідачем малолітній син залишився проживати з нею. Спільно з відповідачем не проживають і мають окремі помешкання.

28.01.2022 року відповідач забравши неповнолітнього сина з школи, в порушення усної домовленості, залишив його за своїм місцем проживання.

Окрім цього, позивачем на обґрунтування позову зазначено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, приймає участь у вихованні, будь-яких перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинила. Добровільно повернути дитину за місцем її проживання відмовляється, оскільки вважає, що дитина повинна проживати тільки з ним.

Також, позивачем в позові зазначену, що на даний час усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, а тому вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини за місцем її проживання.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11.04.2022 року справа передана до Козельщинського районного суду Полтавської області для розгляду за територіальною підсудністю.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 12.05.2022 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10.06.2022 року о 08 год. 30 хв.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Окрім цього, позивач прохала не стягувати з відповідача процесуальні витрати щодо послуг адвоката в розмірі 3 500,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов позивача визнає та прохає задовольнити.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, але направив заяву про розгляд справи без участі представника, позов позивача підтримує та прохає задовольнити.

Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.10.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Спільно позивач та відповідач не проживають і мають різні помешкання. На даний час, виник спір щодо проживання малолітньої дитини.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 131 від 02.02.2022 року житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що умови проживання задовільні, для дитини створені необхідні умови для нормального проживання, навчання та відпочинку.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

За змістом ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 (справа № 204/6905/17) зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області вбачається, що доцільно визначити місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Далі судом встановлено, що позивач має стабільний дохід, створила належні умови для проживання дитини, піклується про його фізичний, духовний і моральний розвиток, виховує сина у атмосфері турботи та любові.

У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при зверненні до суду відповідно до квитанції № 0.0..1 від 16.02.2022 року сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Отже, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (496,20 грн), сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов.

Окрім цього, з урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення іншої частини судового збору з відповідача на користь позивача в розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 14, 19, 76, 141, 142, 189-200, 206, 247, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер картки платника податків НОМЕР_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі даного позову на підставі квитанції № 0.0..1 від 16.02.2022 року, що становить 496,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 496,20 грн

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М. М. Оксенюк