Дата документу 07.06.2022 Справа № 332/1904/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/1904/21Головуючий у 1-й інстанції Фетісов М.В.
Пр. № 22-ц/807/414/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (надалі - АТ «СК «Країна») до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі - ПрАТ «СК «Уніка») про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року АТ «СК «Країна» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки у розмірі 8040,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування свого вищезазначеного позову позивач зазначав, що 09.06.2017 між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № ТП/0041534. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Шкода» реєстраційний № НОМЕР_1 . Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку оплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 11.07.2017 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Шкода» реєстраційний № НОМЕР_2 в м. Запоріжжя на вул. Богдана Хмельницького допустила зіткнення з транспортним засобом «Шкода» реєстраційний № НОМЕР_1 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам були завдані механічні пошкодження. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя під 25.07.2018 у справі №334/4573/17 відповідачку ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник ОСОБА_2 та надав всі необхідні документи. На підставі його був складений страховий акт, на підставі якого позивач виплатило страхове відшкодування у сумі 27820,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» AT «СК «Крайна» отримало страхове відшкодування у сумі 19780,00 грн. Різниця між фактично виплаченим розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 8040,00 грн. Таким чином, відповідно до ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідачки виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Фетісова М.В. (а.с. 37).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 39) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2021 року (а.с. 51-52) у задоволенні позову позивача АТ «СК «Країна» у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач АТ «СК «Країна» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 57-60) просило заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 68).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача АТ «СК «Країна» у цій справі відкрито 13 грудня 2021 року (а.с. 80), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 81).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача АТ «СК «Країна» у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпустки судді-доповідача (а.с.96), графік роботи апеляційного суду під час воєнного стану в Україні (а.с.97).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача АТ «СК «Країна» у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача АТ «СК «Країна» у повному обсязі у цій справі, керувався ст.ст. 3-5, 10-13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК та виходив із такого.

Судом встановлено, що 11.07.2017 о 08.30 годині в м. Запоріжжі вул. Богдана Хмельницького перехрестя вул. Портова водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SCODA ОCTAVIA, реєстраційний № НОМЕР_2 , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 (водій ОСОБА_2 ), який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нею було накладене стягнення.

Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2017 у справі про адміністративне правопорушення № 334/4573/17, яка набрала законної сили 05.08.2017 (а.с. 14). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вказані обставини не підлягають доказуванню.

Власником транспортного засобу SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 (а.с. 9).

Транспортний засіб SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 , був застрахований позивачем АТ «СК «Країна» на підставі договору страхування транспортного засобу від 09.06.2017 № ТП/0041534. Страхувальником за договором страхування є ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються договором страхування (а.с. 17).

Відповідно до розділу 4 договору страхування страхова сума за договором складає 320000,00 грн.

12.07.2017 страхувальник ОСОБА_2 звернувся до позивача АТ «СК «Країна» з повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 7), в якому зазначив, що страхове відшкодування він бажає отримати на рахунок СТО, що підтверджується відповідним повідомленням № 144/4/17.

12.07.2017 представником АТ «СК «Країна» оглянутий транспортний засіб SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 , за наслідками чого складений акт огляду транспортного засобу (а.с. 20), в якому зафіксовані його пошкодження.

26.07.2017 страхувальник ОСОБА_2 звернувся до позивача АТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження його транспортного засобу SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 , що підтверджується відповідною заявою (а.с. 8).

03.08.2017 представником АТ «СК «Країна» складений страховий акт № 56-63/45541/2.1.5.1 (а.с. 24), в якому погоджена сума страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 , на підставі Рахунку ФОП ОСОБА_3 № 20015 у сумі 27820,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 11273 від 03.08.2017 року (а.с. 27) АТ «СК «Країна» перерахувала на рахунок ФОП ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 27820,00 грн.

16.01.2018 позивач АТ «СК «Країна» направило ПрАТ « СК «УНІКА» претензію №470 (а.с. 25) з вимогою виплатити страхове відшкодування на його користь в сумі 27820,00 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , винної в настанні дорожньо-транспортної пригоди, застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом № АІ/9908754.

31.03.2020 позивач АТ «СК «Країна» направило відповідачці ОСОБА_1 претензію № 45541/ІНС (а.с. 26) з вимогою виплатити 8040,00 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яке було відшкодоване позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок ДТП відповідачка ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 збитки у виді пошкодження транспортного засобу SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 , та витрат, які останній мусить зробити для відновлювального ремонту транспортного засобу.

У ст. 979 ЦК зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Вищезазначену норму права викладена також у статті 4 Закону України від 17.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР).

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону № 85/96-ВР страхування наземного транспорту (крім залізничного) є одним з видів добровільного страхування.

Відповідно до ч.1 ст. 993 ЦК, ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі, що визначено у ст. 4 Закону № 1961-IV.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено, що до позивача АТ «СК «Країна», яке відшкодувало шкоду, завдану відповідачкою ОСОБА_1 страхувальнику ОСОБА_2 , перейшло право вимоги до відповідачки, а у разі страхування її цивільно-правової відповідальності, - до її страховика, у межах фактичних витрат, за завдані нею збитки (пошкодження транспортного засобу SCODA SUPERB, реєстраційний № НОМЕР_4 , та його відновлювальний ремонт).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що передбачено ч.1 ст. 13 ЦПК.

Відповідно до частин першої, п`ятої - сьомої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач обов`язок, визначений вказаними нормами права не виконав, та не надав суду докази того, що цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 була застрахована третьою особою ПрАТ «СК «УНІКА». Також, позивачем не надані докази того, що страховик відповідачки ОСОБА_1 виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 19780,00 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність можливості встановити обставини, того, що страхове відшкодування дійсно було частково відшкодоване позивачу третьою особою, розмір такого відшкодування, а також правомірність такого відшкодування. Крім цього, вказані обставини мають значення для визначення розміру шкоди, яка залишилась не відшкодованою страховиком відповідачки ОСОБА_1 та має бути відшкодована самою відповідачкою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов позивача у цій справі є необґрунтованим, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що позивач АТ «СК «Країна» у своєму вищезазначеному позові у цій справі (а.с. 2-4) просило стягнути збитки з відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», тобто правильно - в порядку суброгації, а не в порядку регресу (ст. 1191 ЦК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як помилково зазначав суд першої інстанції у своєму оскаржуваному рішенні у цій справі.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 у цій справі 8040,00 грн. в порядку ст. 1194 ЦК України в межах фактично виплаченої 03.08.2017 року (платіжне доручення а.с. 27) за договором добровільного страхування наземного транспорту №ТП/0041534 від 09.06.2017 року.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі ЄУН 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), яка є обов`язковою для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Крім того, в силу вимог ст. 264 ч. 1 п. п. 3-4 ЦПК України саме суд під час ухвалення рішення вирішує питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи вищевикладені обставини, при розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування у сумі 19780,00 грн., як зазначав позивач у своєму позові у цій справі (а.с. 2 зворот), тобто з урахуванням положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи.

У порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи у цій частині.

І навпаки, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача АТ «СК «Країна».

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі від 24.09.2021 року в межах доводів апеляційної скарги позивача, є додані стороною позивача до його апеляційної скарги у цій справі докази, а саме:

- витяг про діючий поліс відповідача на 11.07.2017 року (копія а.с. 63),

- виписка Банку по рахунку ПАТ «СК «Країна» на підтвердження зарахування на рахунок позивача 23.02.2018 року страхового відшкодування від ПрАТ «СК «Уніка» на загальну суму 19780,00 грн. (а.с. 64)на виконання вищезазначеної претензії позивача № 470 від 16.01.2018 року (копія а.с. 25).

Цими доказами лише додатково підтверджується обґрунтованість вищезазначених позовних вимог позивача до відповідача у цій справі та необхідність їх задоволення судом у цій справі.

Разом із тим, як доказ, передбачений ст. 367 ч.3 ЦПК України, апеляційним судом у цій справі не може бути прийнята додана апелянтом до його апеляційної скарги довідка від 18.01.2017 року про ДТП (копія а.с. 62), копія якої вже наявна у матеріалах цієї справи (а.с. 15), надавалась позивачем до позову та досліджувалась судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у цій справі.

При вище викладених обставинах, АТ «СК «Країна» є належним позивачем та має право на компенсацію в порядку ст. 1194 ЦК України саме за рахунок відповідача ОСОБА_1 у цій справі 8040,00 грн. (розрахунок: 27820,00 грн. - 19780,00 грн.).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 не надавала суду першої інстанції у цій справі взагалі будь-яких доказів у спростування позову позивача.

За заявою відповідача ОСОБА_1 вищезазначене заочне рішення судом першої інстанції не переглядалось, в апеляційному порядку не оскаржувалось. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача АТ «СК «Країна» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу АТ «СК «Країна» у цій справі слід задовольнити, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2021 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким позов АТ «СК «Країна» задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «СК «Країна» 8040,00 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача АТ «СК «Країна» у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «СК «Країна» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5675,00 грн. (розрахунок: 2270,00 грн. - судовий збір за подачу позову (а.с. 1) + 3405,00 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги (а.с. 75).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2021 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» () 8040,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5675,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 07.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.