Справа № 450/1156/22 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2395/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м.Львів

Справа № 450/1156/22

Провадження № 22ц/811/2395/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 3 серпня 2022 року у складі судді Мусієвського В.Є., у справі за позовом ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ВЕЙ ФОР ПЕЙ», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

25 квітня 2022 року ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» звернулося в суд з цим позовом.Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2020 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 3120618 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав позику в розмірі 8 500 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,95 % від суми кредиту за кожен день користування та 1,90 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики. Відповідно до графіка платежів, який є додатком № 1 до згаданого договору, відповідач зобов`язався повернути борг в повному обсязі та сплатити 2 422,50 грн. відсотків у строк до 27 листопада 2020 року. 28 листопада 2020 року відповідачем сплачено 2 584 грн. відсотків за користування кредитом, 28 грудня 2020 року сплачено 4 845 грн. відсотків за користування кредитом. 12 лютого 2021 року відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 100 грн. 29 червня 2021 року він сплатив 869,55 грн. Вважає, що станом на 28 січня 2021 року відповідач борг у розмірі 8 500 грн. та нараховані відсотки в розмірі 4 845 грн. не сплатив. У зв`язку з наведеними обставинами виникла заборгованість за кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача. Вказує, що 29 червня 2021 року на підставі укладеного між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» договору факторингу № 1 від 6 червня 2019 року, право вимоги до відповідача за кредитним договором відступлено на користь позивача. Крім того, зазначає, що невиконанням відповідачем своїх зобов`язань завдано збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 967,61грн. Розмір збитків мотивований тим, що у разі своєчасного повернення відповідачем споживчого кредиту та розміщення таких коштів на депозитному рахунку при стандартній ставці позивач міг би отримати прибуток у вказаному розмірі. Просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 3 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржує ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ». Вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи; висновки викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2020 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 укладено договір № 3120618 про надання споживчого кредиту в розмірі 8500 грн. строком на 30 днів. ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредитні кошти до та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 0,95 % за кожен день від суми кредиту, а також 1,90 % за день від суми кредиту у випадку прострочення повернення суми позики.

Відповідно до графіка платежів до договору про надання споживчого кредиту № 3120618 віл 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 зобов`язався повернути суму кредиту в розмірі 8 500 грн. та 2 422,50 грн. нарахованих відсотків до 27 листопада 2020 року.

Договір та графік платежів підписані директором товариства та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора М142893 від 28 жовтня 2020 року.

Термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором» визначено у п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Факт оформлення заявки на отримання кредитних коштів, яку оформив позивач, є акцептом на укладення кредитного договору (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12 січня 2021 року прийшов до висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі логін-пароль, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, у якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

29 червня 2021 року на підставі укладеного між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» договору факторингу № 1 від 6 червня 2019 року, право вимоги до відповідача за договором № 3239779 від 23 листопада 2020 року відступлено на користь позивача.

Договір факторингу № 1 від 6 червня 2019 року позивачем суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як вбачається з договору факторингу № 1 від 6 вересня 2019 року, ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

У доданій до позовній заяві формі реєстру прав вимоги, яка підписана уповноваженими особами ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ», відсутня будь-яка інформація про боржників, кредитні договори та заборгованості, право вимоги за якими передається клієнтом фактору.

Вказана форма реєстру прав вимоги виконана на виконання договору факторингу № 1 від 6 вересня 2019 року, однак вона не містить дати її підписання.

Крім того, позивачем додано до позовної заяви витяг від 21 квітня 2022 року з реєстру прав вимоги № 13 від 29 червня 2021 року.

Сам реєстр прав вимоги № 13 датований 29 червня 2020 року, згідно якої ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало на користь ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 жовтня 2020 року.

Таким чином, судом встановлено, що вказаний реєстр прав вимоги № 13 від 29 червня 2020 року виготовлений до виникнення у ОСОБА_1 будь-яких правовідносин з ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», зокрема кредитних правовідносин на підставі договору від 28 жовтня 2020 року, який укладений після передання права вимоги за договором факторингу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до п. 12 наказу Міністерства юстиції від 18 червня 2015 № 1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» витяг зі службового документа виготовляється, якщо немає необхідності виготовляти копію. Витяг оформлюється на загальному бланку установи із дотриманням таких вимог: у назві виду документа зазначається: «витяг з наказу», «витяг з протоколу»; відтворюється повністю вступна частина (якщо вона є) службового документа; з основної частини тексту документа виписується той пункт, інформація якого необхідна; відтворюється реквізит «Підпис» (без особистого підпису); проставляються відмітка про засвідчення копії та відбиток печатки служби діловодства.

Вказаний витяг не підписаний сторонами, будь-які докази на підтвердження його підписання за допомогою електронного підпису відсутні, а також у такому відсутні вказівки про те, що оригінал такого було підписано представниками товариств. Також витяг не містить вказівки на те, що він є додатком саме до договору факторингу № 1 від 6 вересня 2019 року.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що передання ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» прав вимоги до відповідача за кредитним договором не доведено належними та допустимими доказами. Крім того, долучений акт повернення прав вимоги може свідчити про відсутність уступки права вимоги до позивача за договором факторингу № 1 від 6 вересня 2019 року.

На підставі аналізу наявних у справі доказів та встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» не має права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 3120618 про надання споживчого кредиту від 28 жовтня 2020 року, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості та збитків відсутні.

З висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинами на підставі наданих доказів, належить погодитися. Висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 3 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк