ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/3852/21 Номер провадження 22-ц/814/2260/22Головуючий у 1-й інстанції Ульяніч І.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника позивача, Акціонерного товариства «Універсал банк», на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2022 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У червні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 10.12.2017 у розмірі 30 983,45 грн, а також покласти на відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 10 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в рамках проекту monobank до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 17 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що AT «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору не сплатив щомісячні мінімальні платежі. У зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22.12.2020 становить 30 983,45 грн та складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 19 509,24 грн, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 11 474,21 грн. Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів банку, тому позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом, в якому просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача вищевказану заборгованість і судові витрати.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2022 року позов Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково:

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за тілом кредиту у сумі 17 000 грн, а також судовий збір 2 270,00 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Універсал банк» прохали рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вказували, що при розгляді справи місцевим судом не було враховано, що умови кредитування були визначені між сторонами з використанням мобільного додатку «Монобанк», який передбачав використання електронних ідентифікаторів. З використанням одноразового електронного ідентифікатора відповідача ознайомився з усіма умовами кредитування, паспортом споживчого кредитування, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами та штрафними санкціями.

Таким чином укладений кредитний договір відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію».

При розгляді справи місцевий суд не врахував правові висновки Верховного Суду, висловлені у справах: № 732/670/19 (постанова від 09.09.2020), № 404/502/18 (постанова від 23.03.2020), № 127/33824/19 (постанова від 07.10.2020), № 524/5556/19 (постанова від 12.01.2021), № 234/7159/20 (постанова від 10.06.2021).

Вказували, що місцевий суд безпідставно до вказаних правовідносин застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як встановлено місцевим судом в жовтні 2017 року акціонерне товариство «Універсал Банк» запустило новий проект monbank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а саме банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного коду в мобільний додаток, а видача картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку за адресою, яку вказує клієнт. Всі умови обслуговування рахунків фізичних осіб в банку опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення.

10.12.2017 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрито відповідачу поточний рахунок у гривні та надано кредит у розмірі 17 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Згідно з вказаною заявою відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Крім того, ОСОБА_1 в Анкеті-заяві зазначив, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Він засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з договором. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6). Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п. 11).

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.12.2017 станом на 22.12.2020 становить 30 983,45 грн та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 19 509,24 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 11 474,21 грн.

Задовольняючи позовні вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, місцевий суд дійшов висновку, що доведеними є вимоги позивача лише в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 17 000 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Щодо укладення договорів у з використанням проекту «monobank» Верховний Суд висловлював правові позиції у справі № 754/17518/15-ц, у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, у постанові Верховного Суду у справі № 404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено кредитний договір у електронному вигляді у відповідності з проектом «monobank» шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг.

В Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодний з тим, що дана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

В п. 6 договору досягнуто угоди про використання електронного цифрового підпису .

В ході судового розгляду справи в місцевому суді ОСОБА_1 не спростовував факт укладення кредитного договору в електронній формі.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувався в магазинах, поповнював картку, знімав готівку в банкоматі, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, поповнював телефонний рахунок, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту.

Разом з тим, в Анкеті-заяві від 10.12.2017 процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Встановивши вказаний факт, місцевий суд вірно дійшов висновку про те, що нарахування комісії, а також штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору між сторонами узгоджено не було.

Заначений висновок місцевого суду не суперечить правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, а також правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Доводи апеляційної скарги в частині, що місцевий суд не врахував правові висновки Верховного Суду, висловлені у справах: № 732/670/19 (постанова від 09.09.2020), № 404/502/18 (постанова від 23.03.2020), № 127/33824/19 (постанова від 07.10.2020), № 524/5556/19 (постанова від 12.01.2021), № 234/7159/20 (постанова від 10.06.2021), зазначених вище висновків не спростовує, оскільки місцевий суд фактично визнав електронний договір укладеним, а не визнав лише факт узгодження між сторонами розміру комісії та штрафних санкцій за порушення умов договору.

У постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22) (за обставинами - справи аналогічні) Верховний Суд підтвердив висновки про вірне застосування в даних правовідносинах правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 3.07.2019 у справі № 342/180/17.

Вірно місцевий суд визначив і розмір тіла кредиту, стягнутий на користь банку.

Оцінивши надані банком докази, розрахунок боргу, виписку з особового рахунку, довідку про розмір встановленого кредитного ліміту (а.с. 67), місцевий суд дійшов вірного висновку, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 17 000 грн.

Жодних інших доказів на підтвердження факту, шо розмір заборгованості за тілом кредиту становить 19 509, 24 грн матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги в цій частині також висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення місцевого суду про часткове задоволення позову є законним та обґрунтованим, винесеним з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування в цій частині відсутні.

Разом із тим, задовольняючи позов частково (лише в частині тіла кредиту у сумі 17 000 грн), місцевий суд не врахував вимоги пропорційності розподілу судового збору, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судовий збір у повному обсязі у сумі 2 270,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

В частині розподілу судового збору, сплаченого позивачем за подачу позову, рішення місцевого суду слід змінити (в абзаці третьому резолютивної частини), зменшивши суму стягнутого судового збору до 1 245,55 грн.

Підстави для відшкодування витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судового збору у сумі 2 270,00 грн змінити, зменшивши суму до 1 245,55 грн.

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний тест постанови складено 29 листопада 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов