Провадження № 2/712/781/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» про вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» про вчинення певних дій, посилаючись на те, що 11.11.2021 року вона звернулася до КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» з заявою надати їй довідку про те, що вона сплачує за гаряче водопостачання та тепло за одну особу, однак начальник відділу відмовила, погрожуючи їй викликом поліції. Тому вона звернулася до суду та Урядової гарячої лінії 15-45.

Як інвалід 1 групи та одинока малозабезпечена жінка вона звернулась до Департаменту соцполітики з заявою надати житлову субсидію, але їй відмовили, тому з 2015 року вона отримує житлову субсидію тільки по рішенням Черкаського окружного адміністративного суду.

У вересні 2021 року їй в черговий раз Департамент соцполітики відмовив у житловій субсидії так як начальник відділу КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» надала довідку про те, що борг на 01.09.2021 року становить 170993,52 грн. не надавши довідку, що вона щомісячно сплачує на одну особу комунальні послуги.

По перше такого боргу не має, так як в 2015 році була подана позовна заява КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» до них на суму 34228,17 грн., уточнююча на суму 21814,33 грн., а потім зменшили до 13736,52 грн., то де взялася сума 170993,52 грн., які начальник відділу КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» вимагає щоб вона сплатила. Та чому за всі роки КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» не подавало позовну заяву до суду на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , надали відповідь, що юрист ОСОБА_7 є другом ОСОБА_2 , тому борги вищевказаних осіб юрист ОСОБА_7 повісив на неї та сина ОСОБА_8 .

В серпні 2017 року їм з чином була надана житлова субсидія: опалення 13752,13, гаряча вода 2271,19 грн., а на наступний місяць десь зникла, в квитанції не було.

Ці всі біди йдуть через юриста Кініченка, який є другом ОСОБА_2 , він та начальник відділу вирішили всі борги повісити на неї, вимагаючи їх сплатити.

07.09.2020 року вона звернулась до КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» з заявою та договором про те, що син ОСОБА_8 за даною адресою не проживає і вказала в договорі де він проживає і там сплачує за комунальні послуги, але до цього часу жодної відповіді вона не отримала.

Просить зобов`язати КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» надати довідку про те, що вона сплачує за гарячу воду та опалення за одну особу.

Зобов`язати КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» перерахувати борг з ОСОБА_8 згідно договору від 01.09.2020 року та її заяви від 07.09.2020 року.

Зобов`язати КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» подати позовну заяву до суду на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на стягнення боргу, так як вона до них зверталася, але їй відмовили.

Визнати дії КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» протиправними, якими позбавили житлової субсидії.

До судового засідання позивач та представник відповідача надали заяви в яких просили суд слухати справу без хї участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 3, 4 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п.1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі змісту ст. 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ.

При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , є споживачем комунальних послуг по теплопостачанню будинку, які надає КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради.

З наданих позивачем рахунків та квитанцій про оплату по вказаним рахункам за 2019-2021 роки вбачається, що ОСОБА_1 фактично споживає теплову енергію та гарячу воду та сплачує їх вартість.

07.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до КП «Черкаситеплокомуненерго» з заявою, в якій зазначила що надає договір, який заключний між нею та сином ОСОБА_8 , щодо не нарахування комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 . До даної заяви ОСОБА_1 також долучено акт від 20.08.2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_8 проживає за адресою АДРЕСА_3 , де сплачує комунальні послуги.

11.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до КП «Черкаситеплокомуненерго» з заявою, в якій просила надати їй довідку про те, що вона сплачує кошти за гаряче водопостачання та тепло за одну особу.

На попередньому судовому засіданні вказувала, що довідка потрібна для оформлення субсидії в судовому порядку.

Як зазначає позивач в позовній заяві, їй начальником відділу КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» було надано довідку в якій зазначений борг у розмірі 170993,52 грн. станом на 01.09.2021 року.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована. ОСОБА_1 є наймачем вказаної квартири, інші зареєстровані особи, а саме: ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є колишніми членами сім`ї наймача, які утворили свої сім`ї.

Відповідно до довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.04.2022 року № 5586-01-10 на № б/н від 18.04.2022 року в квартирі АДРЕСА_1 станом на 20.04.2022 року зареєстровано 2 особи.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року по справі №5 80/918/21 визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії з 01.09.2020. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення житлової субсидії на житлово-комунальні послуги з 01.09.2020 або про відмову у призначенні житлової субсидії з обґрунтуванням такого рішення.

Вищевказаним рішенням встановлено, що «Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі - Положення №848) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Дане положення визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій.

Згідно з п.3 Положення №848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки; платити за житлово-комунальні; послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п.4 Положення №848 Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (п.9 Положення №848).

Згідно з абз. 3 підп. 3 п. 14 Положення № 848 житлова субсидія призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або в складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, і в цьому періоді нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Суд зазначає, що згідно довідки МСЕК серія ЧЕР № 011104 позивач з 21.09.2009 є інвалідом першої групи.

Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї № 3328 від 29.09.2020, що ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з позивачем фактично не проживають.

Також, Черкаський окружний адміністративний суд у рішенні від 18.06.2020 у справі №580/416/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, зазначив, що ОСОБА_9 , з позивачем фактично не проживає, як і гр.гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про що соціальним працівником відповідача складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 403 від 20.01.2020.»

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судами неодноразово встановлено факти не проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є колишніми членами сім`ї наймача ОСОБА_1 за вказаною адресою, які утворили свої сім`ї.

Разом із тим, як вбачається з відзиву загальна заборгованість по комунальним послугам, які надає КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 31.03.2022 року становить 175227,64 грн.

Як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, оскільки наймачами особовий рахунок не був розділений, порядок користування квартирою не встановлений, наявність заборгованості по одному особовому рахунку виключає можливість надання запитувану довідку.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача.

Відповідно до ст. 64 ЖК України солідарну відповідальність по утриманню житла несуть члени однієї з наймачем сім`ї.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із наявних у справі доказів та пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до наданих квитанцій за 2019-2021 роки сплачувались послуги на одну особу по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Вказані доводи позивачки не були спростовані представником відповідача.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_1 проведена оплата комунальних послуг за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в межах 3-ох років. Наявність заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , яка фактично нарахована за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням іншими наймачами квартири, які фактично не проживають у вказаній квартирі, не може бути перешкодою для реалізації права позивача на оформлення субсидії. Зазначена сума боргу повинна розподілятися в рівних долях між іншими наймачами квартири.

За таких обставин, підлягає до задоволення вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» надати ОСОБА_1 довідку на її заяву від 11.11.2021 року про те, що ОСОБА_1 сплачує за теплопостачання та гаряче водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 на одну особу, в межах строку позовної давності - за період з 2019 по 2021 рік.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, в іншій частині позов не підлягає до задоволення, оскільки частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що звернення відповідача до суду з відповідними позовними заявами про стягнення заборгованості з інших наймачів є виключними повноваженнями постачальника теплової енергії та гарячого водопостачання в силу ст.19 Конституції України, ст.15, 16 ЦК України, а тому в цій частині позовних вимог позивачем не вірно обраний спосіб захисту її порушеного права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до часткового задоволення, а позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» про вчинення певних дій задоволити частково.

Зобов`язати Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» надати ОСОБА_1 довідку на її заяву від 11.11.2021 року про те, що ОСОБА_1 сплачує за теплопостачання та гаряче водопостачання по особовому рахунку НОМЕР_1 на одну особу, в межах строку позовної давності - за період з 2019 по 2021 рік.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий Романенко В.А.