ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа № 638/3648/16-ц
провадження № 22-з/818/74/22
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Тичкової О.Ю.,
суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Сізонової О.О.,
сторони справи:
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
треті особи - Комунальне підприємство «Харківводоканал», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 638/3648/16 ,-
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого у жовтні 2016 року (т.1 а.с. 169-174) просила зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди у доступі їй на праві користування та КП «Харківводоканал» до оглядового каналізаційного колодязя, який знаходиться в каналізаційній мережі будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2020 року скасовано, ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди у доступі ОСОБА_1 на праві користування до оглядового каналізаційного колодязя, який знаходиться в каналізаційній мережі будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по 183,70 грн з кожного в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2020 року скасовано, ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди у доступі ОСОБА_1 на праві користування до оглядового каналізаційного колодязя, який знаходиться в каналізаційній мережі будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по 183,70 грн з кожного в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору при зверненні до суду першої інстанції.

11 лютого 2022 року ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просила стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13350 грн. та судового збору в розмірі 558,21 грн. та 828 грн.

Заява обґрунтована тим, що постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року апеляційна скарга позивача була задоволена частково, однак суд під час винесення зазначеної постанови не вирішив питання про стягнення з відповідача судових витрат, щодо понесених нею витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в місцевому суді та суді апеляційної інстанції та витрат по сплаті судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про ухвалення у справі додаткового судового рішення, дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з п.п. «б, в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2020 року скасовано, ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди у доступі ОСОБА_1 на праві користування до оглядового каналізаційного колодязя, який знаходиться в каналізаційній мережі будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по 183,70 грн з кожного в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу при розгляді цивільної справи №638/3648/16 позивач надала копію договору №01-2/151/КАУ про надання професійної правничої допомоги від 06.11.2020 (т.4 а.с.82-88), копію завдання №1 до договору №01-2/151/КАУ про надання професійної правничої допомоги від 06.11.2020 (т.4 а.с. 89), копію звітів №1-№8 до договору №01-2/151/КАУ про надання професійної правничої допомоги від 06.11.2020 (т.4 а.с. 90-97), копії розрахунковів чеків №121, 127(т.4 а.с. 98-99), копію прибуткового касового ордеру№9(т.4 а.с.102),

Зазначеними доказами підтверджено понесення позивачем судових витрат при розгляді справи № 638/3648/16 в Харківському апеляційному суді.

Також в матеріалах справи наявна квитанція №5989866 з якої вбачається сплата позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 828 грн.(т.3 а.с. 133).

Доданими до заяви про ухвалення додаткового судового рішення квитанціями та описом поштового вкладення підтверджується, що заява про ухвалення додаткового судового рішення надсилалася відповідачу. Заперечень щодо співмірності заявлених до стягнення витрат відповідач не надав.

При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 828 грн. тому з з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір по 276 (двісті сімдесят шість) гривень з кожного в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції.

Також колегія суддів зазначає, що при винесенні постанови по суті у справі № 638/3648/16ц апеляційний суд вже вирішив питання про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по 183,70 грн з кожного в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору при зверненні до суду першої інстанції

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частинами 3, 5 ст. 270 ЦПК України).

Враховуючи викладене вище, заяву ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , належить задовольнити частково, ухвалити у справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13350 грн.

Керуючись статтями 270, 382, 383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 638/3648/16 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 276 (двісті сімдесят шість) гривні з кожного в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13350 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень понесені витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 22 грудня 2022 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук