Дата документу 29.06.2022 Справа № 2-4451/07
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/3652/21Головуючий у 1-й інстанції Баруліна Т.Є.
Пр. № 22-ц/807/693/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2), в якому просила: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з 18.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття; - - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з 18.07.2007 року і до досягнення дитиною трьох років.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2007 року позов ОСОБА_2 у цій справі задоволено (а.с. 20). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки з заявою до суду, а саме з 20.09.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його доходу на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення позивачки з заявою до суду, а саме з 20.09.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 держмито у розмірі 51,00 грн. у дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 7,50 грн. у дохід держави.

У липні 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (а.с. 146а-148), в якій останній просив скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у цій справі відмовити.

В обґрунтування заяви відповідач ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2007 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалюючи дане рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_1 є громадянином України та зобов`язаний утримувати ОСОБА_3 . Такий висновок зроблений судом на підставі наданих позивачем доказів, зокрема свідоцтва про народження дитини, в якому зазначено, що ОСОБА_1 громадянин України, батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-4451/07. Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження № 64185091 про стягнення з заявника ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з 20.09.2007 року. Зазначене виконавче провадження було відкрито у 2021 році, до цього часу виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-4451/07 не відкривалися. 09.06.2021 року з матеріалів виконавчого провадження заявнику ОСОБА_1 стало відомо, що батько ОСОБА_4 громадянин Російської Федерації, а заявник громадянин України. Нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 , в якому зазначено батька громадянина Російської Федерації, було видано 17 квітня 2015 року. Про цю обставину заявнику стало відомо лише 09.07.2021 року, з матеріалів виконавчого провадження. Тобто, потрібно стягувати аліменти з громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження, а не з громадянина України ОСОБА_1 . Зазначена обставина є нововиявленою та має істотне значення для вирішення справи, оскільки не була і не могла бути відома на момент ухвалення рішення по справі про стягнення аліментів.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Баруліну Т.Є. (а.с. 158).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2021 року (а.с. 181) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 191-194) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у цій справі задовольнити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 197).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 28 грудня 2021 року (а.с. 198), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 199), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Позивач в особі свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 205-212).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 16 березня 2022 року, не відбувся через відпустку судді-доповідача (а.с. 216, 224) та був відкладений на 06 липня 2022 року на «17.30 годину». Проте, у зв`язку із зміною із травня 2022 року часу роботи апеляційного суду в умовах воєнного стану в Україні на «до 16.00 години» (а.с. 223), ухвалою апеляційного суду розгляд цієї справи було перепризначено на 29 червня 2022 року в межах робочого часу (а.с.225).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 228-229) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Прядка Д.В. (а.с. 234).

При цьому, сторони у цій справі позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Відповідач ОСОБА_1 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив.

Позивач ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву (а.с. 230-231), в якій зазначала, що вона та її представник не можуть з`явитись у дане судове засідання через воєнний стан в Україні та знаходження їх поза межами міста, однак, просила повідомити її про результати цього судового засідання.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 271-272 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Прядка Д.В. (а.с. 234).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Прядка Д.В., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про перегляд вищезазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами у цій справі, керувався ст.ст. 260-261, 423-429 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до положень ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Ч. 2 вказаної статті визначено перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, якими є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених наведеними нормами, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмету доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, не існували на час розгляду справи (25 жовтня 2007 року), а виникли у 2015 році, тобто не є нововиявленими обставинами.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставини та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій цивільній справі №2-4451/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 дублюють доводи заяви останнього у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 30.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.