Справа № 309/2289/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 липня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Куштан Б.П., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Аннишинець Миколи Васильовича на рішення Хустського районного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 309/2289/21 (Головуючий: Волощук О.Я.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 12 березня 2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, в якому у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. Згоди з приводу матеріального утримання сина сторонами досягнуто не було.

Посилаючись на вказані обставини, та на те, що відповідач є молодим за віком, працездатний, спроможний сплачувати аліменти на утримання сина, позивач ОСОБА_2 просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 01 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 2000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 08.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908 грн. судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позову не має. Оскільки дане оскаржуване рішення було прийнято в судовому засіданні без участі відповідача, що позбавило його можливості надати суду докази та навести свої заперечення проти позовних вимог ОСОБА_2 .. Вирішуючи справу про розірвання шлюбу укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом не вирішувалося питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .

У апеляційній скарзі стверджується, що станом як на момент звернення ОСОБА_2 до суджу з позовом, так і станом на момент прийняття судом рішення про стягнення аліментів так і на сьогоднішній день дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 у будинку ОСОБА_4 (матері відповідача). Син ОСОБА_5 є учнем 5-го класу Рокосівської ЗЗСО І-ІІІ ступенів. Періодично з відома ОСОБА_1 дитину забирає до себе бабуся мати позивачки. ОСОБА_2 взагалі тривали час не проживає на території села Рокосово, не опікується особисто дитиною та не приймає участі у його вихованні та утриманні. Відповідач ОСОБА_1 ніколи не ухилявся і не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, який приймає безпосередньо участь в утриманні та вихованні сина ОСОБА_5 . За умови коли дитина проживає разом з батьком та бабусею стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 є необґрунтованим.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_6 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_2 в судове засідання сду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення і її неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що 12 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №6.

За час перебування в шлюбі у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 04 липня 2011 року батьками являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області ід 17 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (справа №309/2932/14-ц), проте, питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 у даному рішенні не вирішувалося.

За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18 вказано, що «згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, не надала жодного доказу того що дитина проживає саме з нею і відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні сина.

Натомість відповідачем до апеляційної скарги додано довідку видану виконкомом Хустської міської ради від 06.12.2021 року № 828/02-22, згідно якої, відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 (син зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) (а.с. 80), і проживають вони у будинку матері відповідача ОСОБА_4 .

Згідно довідки № 189 від 02 грудня 2021 року виданої дирекцією Рокосівської ЗЗСО І-ІІІ ступенів Хустської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у 5-му класі Рокосівського ЗЗСО І-ІІІ ступенів (а.с.81).

Також відповідачем надано Акт обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 03.12.2021 року, з якого вбачається, що на час перевірки у будинку дійсно проживають: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що позивачем не було надано жодного доказу того, що син ОСОБА_3 проживає разом із нею, беручи до уваги, що в суді апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 насправді проживає зі своїм батьком, відповідачем ОСОБА_1 та перебуває на його повному утриманні, колегія суддів приходить до висновку, що немає підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити, із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Аннишинець Миколи Васильовича задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 01 вересня 2021 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.

Головуючий

Судді: