УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2022 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Репетун Катерини Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022 року до Київського районного суду м. Харкова, на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 10.09.2021, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивачка просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ : квартири АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 , машиномісця № 0-21 , що розташоване у підвалі будинку літ. «А-16» за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіля Volvo XC 90 B 5 Inscription Top YV1LCK2UCL1616338, 2020 року виготовлення, об`єм двигуна 1969 см.кб., колір кузова Onyx Black Mettalsk, колір салону - Inscription Perforater Nappa Leather Charcoal In Charcoal Interior.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2022 року відкрито провадження у справі.

Крім того, разом з позовною заявою позивачка звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову, в якому просить суд забезпечити її позов шляхом заборони відчуження автомобіля Volvo XC 90 B 5 Inscription Top YV1LCK2UCL1616338, 2020 року виготовлення, об`єм двигуна 1969 см.кб., колір кузова Onyx Black Mettalsk, колір салону - Inscription Perforater Nappa Leather Charcoal In Charcoal Interior.

В обґрунтування поданої заяви представник позивачки зазначила, що позивачка мала неприязні стосунки з відповідачем, та під час постійних сварок він неодноразово погрожував продати автомобіль Volvo XC 90 B 5 Inscription Top YV1LCK2UCL1616338, 2020 року виготовлення, об`єм двигуна 1969 см.кб., колір кузова ОСОБА_3 , колір салону - Inscription Perforater Nappa Leather Charcoal In Charcoal Interior без її відома та згоди. Отже, таким чином, представник позивачки вважає, що у позивачки є достатні підстави вважати, що відповідачем може бути вчинено дії з продажу, переоформлення усього спільного сумісного майна, внаслідок чого виконання рішення суду може бути істотно ускладнено або неможливо.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Однак, представником позивачки не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію автомобілю на користь третіх осіб. Посилання на те, що відповідач зі слів позивачки погрожував відчужити автомобіль на користь третіх осіб, не можуть бути належними доказами такого відчуження.

Таким чином, жодних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про існування реальних загроз невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, матеріали справи не містять.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення з огляду на відсутність зареєстрованих заборон на відчуження рухомого майна без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Наявність реєстрації права власності на спірне рухоме майно за відповідачем, не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд до забезпечення позову має підходити зважено, оскільки забезпечення позову може мати наслідком збитки та порушення прав; забезпечення позову має відповідати тій цілі, для якої такий захід слугує, а не бути інструментом зловживання процесуальними правами. Заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Підстави для забезпечення пред`явленого ОСОБА_1 позову про поділ спільного майна подружжя відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Репетун Катерини Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаренко С.Л.