У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

11.07.2022 Справа №607/8458/22

Провадження №2-о/607/240/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2022 заявник ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки НОМЕР_1 та диплома серії НОМЕР_2 виданого Борщівським технікумом механізації електрифікації сільського господарства.

Ознайомившись із матеріалами заяви, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов наступного висновку:

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого, зокрема, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Вимоги щодо форми та змісту заяви, а також документів, що до неї додаються, визначені ст. 318 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Подана ОСОБА_1 заява не відповідає вказаним вимогам закону, зокрема звертаючись до суду із даною заявою, заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки та диплому, оскільки помилки наявні у них перешкоджають йому отримати пенсійне забезпечення. Проте, заявником належним чином не обґрунтовано не можливості виправити помилки у вказаних документах у позасудовому порядку.

Так, із заявою про встановлення факту заявник не подав жодних доказів на підтвердження того, що до її пред`явлення до суду він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, які б посвідчували факти належності йому трудової книжки та диплому, але йому у цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови, або що організації, які видала вказані документи, не мають можливості внести до цих документів відповідні виправлення.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 545/1472/17 (провадження N 61-1584св17), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У своїй заяві заявник ОСОБА_1 зазначає, що в телефонному режимі представники Борщівського агротехнічного фахового коледжу йому повідомили, що внести зміни в диплом вони не можуть, оскільки жодним нормативно правовим актом питання щодо внесення змін у диплом не регулюються, однак на підтвердження таких обставин, заявником не поданого жодного доказу. Зокрема у матеріалах справи відсутня відмова Борщівського агротехнічного фахового коледжу, внести виправлення у диплом серії НОМЕР_2 або ж надати документи, які б посвідчували факт належності заявнику вказаного диплому, із зазначенням причин відмови.

Крім того, згідно вимог п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (з подальшими змінами) зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Проте, заявником не надано суду доказів того, що організація, яка видала трудову книжку НОМЕР_1 , чи організація за останнім місцем роботи не має можливості внести до неї відповідні виправлення.

У заяві заявник ОСОБА_1 вказує, що відповідно до записів із його трудової книжки останнім місцем роботи є ТзОВ «Укр Петроль», однак враховуючи те, що на сьогоднішній день дане підприємство знаходиться у Волинській області, у нього є перешкоди для виїзду з метою внесення змін у трудову книжку.

Водночас суд критично ставиться до доводів заявника та вважає їх такими, що не підтверджують наявності у нього перешкод звернутися до установи за останнім місцем праці щодо виправлення помилки у трудовій книжці НОМЕР_1 , вказана заявником територіальна віддаленість місця перебування підприємства (Волинська область) не є перешкодою для звернення до ТзОВ «Укр Петроль», та не звільняє заявника від виконання вимог ч. 2 ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи те, що глава 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ЦПК України не містить норм, що регулюють наслідки недотримання форми та змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд дійшов висновку за можливе застосувати аналогію закону та відповідно до статті 185 ЦПК України заяву про встановлення факту родинних відносин, залишити без руху.

Відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, заяву слід залишити без руху і надати заявнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зокрема:

1. подати суду докази на підтвердження того, що заявник звертався до відповідних організацій за одержанням документів, які б посвідчували факти належності йому трудової книжки та диплому, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови, або ж, що організації, які видали вказані документи, не мають можливості внести до них відповідні виправлення.

Керуючись ст. 10, 175, 177, 185 ч. 1, 2, 258-261, 293-294, 315, 318 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без руху, надавши заявнику строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити, що якщо недоліки заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяН. Р. Кунець