Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/86/22
Провадження № 2/935/299/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - суддді Василенка Р.О., зі секретарем Бех І.О., розглянувши у спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради, Державної казначейської служби України, третя особа громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Коростишівської міської ради, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні позивача - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 р. у справі № 240/12268/21 визнано протиправну бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 08.06.2021 року, зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на вказаний запит ОСОБА_1 від 08.06.2021,у відповідності до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Дії відповідача, щодо неналежного розгляду звернень про надання інформації, призвели до того, що ОСОБА_1 був змушений захищати своє право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення, захист свого права вимагав від громадянина додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, призвели до порушення стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема неодноразового повторного звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, сил для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на психоемоційному стані, спричинених неправомірними діями та бездіяльністю Коростишівської міської ради. Просить суд доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33500,00 грн. Доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1460,00 грн. Зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами Коростишівської міської ради, які неналежно розглянули звернення позивача від 08.06.2021 року «08.06.2021 МР запит Защипас 1» заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 34960,00 грн.

Представник відповідача Коростишівської міської ради, направив до суду відзив в якому вказав, що позовні вимоги вважають незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як Коростишівською міською радою на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/12268/21 була надана відповідь на запит про доступ до публічної інформації у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 03-26/1736 від 06.12.2021 року, що міститься у запиті від 08.06.2021 року. Стосовно відшкодування моральної шкоди відповідач вважає, що у позивача відсутні законні підстави для відшкодування вказаної шкоди, так як ним не доведено факт заподіяння йому моральних страждань через незаконні дії в неналежному розгляді запиті, а також відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та спричинення моральних страждань, не надано доказів, у чому саме полягає моральна шкода, чим саме керувався позивач, визначаючи розмір такого відшкодування. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі за безпідставністю.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, направив до суду відзив в якому вказав, що не погоджується з позовними вимогами, зауважив, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що Державна казначейська служби України повинна нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб інших органів державної влади, місцевого самоврядування. Зазначив, що Казначейство є лише розпорядником коштів Державного бюджету України, вказує, що жодних прав та інтересів позивача не порушували, жодної шкоди не завдавали, тому не можуть нести відповідальність за дії інших суб`єктів.

У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідач у відзиві не спростував доводів позовної заяви, не надав доказів як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що підтверджують заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, так як бездіяльність Коростишівської міської ради призвела до того, що ОСОБА_1 був змушений захищати своє право у судовому порядку, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані. Вказує, що представник відповідача Коростишівської міської ради,при надісланні відзиву не додав копії доказів, зокрема відповіді на запит від 06.12.2021. Також, право на стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовує практикою Європейського суду з прав людини, такі як «Гурепка проти України» «Перна проти Італії», Саундерс проти Сполученого Королівства», «Сілін проти України», «Гусєва проти Болгарії».

Третя особа - громадська організація «Проти придурків та ідіотів» своїм правом щодо надання пояснень не скористалась.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 р. у справі № 240/12268/21 визнано протиправну бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 08.06.21, зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 на інформацію від 08.06.21.

З огляду відповіді № 03-26/2974 від 06.12.2021 року Коростишівською міською радою на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/12268/21 була надана відповідь на запит про доступ до публічної інформації у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», що міститься у запиті від 08.06.2021 року та надіслана з описом вкладення ОСОБА_1 06.12.2021 року, про що свідчить відмітка працівника пошти в описі вкладення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI, із змінами та доповненнями (далі Закон №2939-VI), відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; не оприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Особи, на думку яких їх права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Однак ця норма встановлює лише загальні правові засади відшкодування зазначеної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Виникнення такої шкоди тісно пов`язане і з обставинами справи, і з самою особою, оскільки різні протиправні дії чи бездіяльність тягнуть за собою неоднакові негативні наслідки емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхнього темпераменту, психологічних особливостей тощо. Наявність моральної шкоди є фактом конкретного випадку. Відповідно, вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди.

Судова практика виходить із того, що об`єктивними обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан особи, права якої порушені (потерпілого), є, зокрема, неможливість продовження активного суспільного життя, втрата певної роботи, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, погіршення або позбавлення реалізації фізичною особою своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

Так, зокрема відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 (далі-Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.п.2 п.5 Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до роз`яснень у п.п.1 п.9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, вважає, що наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності Коростишівської міської ради, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди.

Також, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених ч.2 ст.23 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї набули статусу частини національного законодавства.

Згідно ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Закон прямо визначає, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.10 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. При цьому під практикою Суду закон розуміє всю без винятку практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї та практика Європейського суду з прав людини є частиною українського законодавства. Уся без винятку практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні. При цьому практика Європейського суду з прав людини має пріоритет у застосуванні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами; особливості предмета спору; ціни позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій. Розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

Позивачем не надано суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням та заявленою моральною шкодою в розмірі 33500,00 грн., а також відшкодування шкоди заподіяної внаслідок неналежного розгляду звернення позивача у розмірі 34960,00 грн.,, як і не обґрунтовано сам розмір моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт заподіяння Коростишівською міською радою моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача, а також не обґрунтовано, з чого позивач виходив при визначенні розміру заподіяної йому шкоди, а тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити в повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позивача в частині стягнення витрат, пов`язаних з поданням і розглядом даної позовної заяви в розмірі 1460,00 грн., які є похідними від вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки судом відмовлено в задоволенні моральної шкоди, про що вказано вище, які є судовими витратами та які суд вирішує з врахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7,9-13,141,258,259,263-265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Коростишівської міської ради, ЄРДПОУ: 04053660, місцезнаходження: вул. Володимирська, 1, м. Коростишів, Житомирської області, та Державної казначейської служби України, ЄРДПОУ: 37567646, місцезнаходження: вул.Бастіонна, 6м.Київ, третя особа на стороні позивача - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», ЄРДПОУ: 41029047, місцезнаходження: вул.Гагаріна, 48, м. Коростишів, Житомирської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО