Номер провадження: 2/205/1018/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до п.9 Положення про порядок надання пільг на оплату житлово комунальних послуг у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 373, АТ «Ощадбанк» веде у відповідних автоматизованих системах обліку банку персоніфікований облік пільговиків та коштів, які надходять на рахунок для виплати пільг, в розрізі кожного пільговика (далі облікові записи пільговиків). З рахунку для виплати пільг кошти у розрізі пільговиків перераховуються управителям, об`єднанням та виконавцям комунальних послуг, інформація про яких міститься в Реєстрі, згідно з поданими від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення реєстрами про суми нарахованих платежів за послуги. Для зручності одержувачів житлової субсидії /пільги створені банком персональні кабінети на офіційному сайті АТ «Ощадбанк».

Далі позивач зазначає, що він звернувся до Дніпровської обласної філії АТ «Ощадбанк» із заявою, відповідно до вимог Законів України «Про звернення громадян», «Про інформацію» та «Про інформацію» та постанови КМУ № 373 від 17.04.2019 року, про стан розрахунків за комунальні послуги, у тому числі: дані про наявний залишок платежу за кожним видом послуг і перелік послуг, за якими від виконавців комунальних послуг АТ «Ощадбанк» не отримані реєстри нарахованих платежів пільговикам.

Отримавши не повну відповідь на своє звернення позивач вдруге звернувся до відповідача, проте відповіді на своє звернення не отримав та вимушений був звернутися до суду із позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправною; зобов`язати відповідача в 10-ти денний термін надати щомісячні копії виписки облікових записів з особистого кабінету ОСОБА_1 з жовтня 2019 року по теперішній час; зобов`язати відповідача в 10-ти денний термін надати позивачу відповіді по суті на питання позивача, викладені у зверненні від 06.04.2021 року.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», подав заяву до суду, в якій просив закрити провадження за позовом ОСОБА_1 до Філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з тим, що Філія Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», не може бути належним відповідачем по даній справі, оскільки учасником судової справи може бути юридична особа АТ «Ощадбанк».

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заяв (клопотань) з процесуальних питань в межах розгляду даної цивільної справи до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.04.2022 року вирішено залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд.12-Г).

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності б/н від 15.03.2007 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, зареєстрованого 14.06.2007 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1 на підставі приватної власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи підтвердженого, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , а відтак, відповідно є абонентом щодо користування комунальними послугами.

Матеріалами справи підтверджено, що у ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк» є персональний кабінет пільговика ID 7980е68460.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.03.2020 рокуОСОБА_1 звернувся письмово до Дніпровської філії АТ «Ощадбанк» із зверненням, яке має назву «Про не висилання смс-повідомлення про стан розрахунків за послуги», в якому просив надати інформацію про занесення номеру позивача до реєстру пільговиків, про розрахунок розміру пільг по місяцях з жовтня 2019 року по теперішній час.

Матеріалами справи також підтверджено, що АТ «Ощадбанк» в особі філії Дніпровського обласного управління листом від 20.03.2020 року за № 103.22-10/1937/2020 -03/с надіслано ОСОБА_1 відповідь на його звернення від 02.03.2020 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що не погодившись з відповіддю відповідача, позивач повторно 03.05.2020 року звертається до відповідача із письмовою заявою, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 13.05.2020 року, однак повної відповіді на зазначені в заяві питання так і не отримав.

Оскільки сторонами у позасудовому порядку не було вирішено вказаний спір, то останній підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд вказує, що в даному випадку позивачем було визначено в якості відповідача - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що не є юридичною особою, а є відокремленим юридичним підрозділом юридичної особи - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Суд зазначає із цього приводу, що відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Саме на позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє.

Тобто, сторона позивача, сформувавши позовні вимоги та визначивши на свій розсуд відповідача за своїм позовом, має усвідомлювати, що саме позивач несе відповідні процесуальні ризики, які можуть настати у разі, якщо обраний ним спосіб захисту буде визнано неефективним, відповідачі - неналежними, а пред`явлений ним позов необґрунтованим.

Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України,статтею 51 ЦПК України.

В даному випадку, з метою забезпечення позивачу доступу до правосуддя, судом було відкрито провадження у справі, а ухвалою суду від 22.04.2022 року вирішено залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору саме юридичну особу Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд.12-Г).

Не дивлячись на вказані обставини, після спливу розумного терміну з дня вчинення вказаних процесуальних дій, від позивача жодних клопотань про заміну неналежного відповідача до суду не надходило.

Навпаки, представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», подав заяву до суду, в якій просив закрити провадження за позовом ОСОБА_1 до Філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з тим, що Філія Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», не може бути належним відповідачем по даній справі, оскільки учасником судової справи може бути юридична особа АТ «Ощадбанк».

Суд з вказаного приводу зазначає, що розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (п. 1 ч. 1 ст. 186, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 р. у справі № 757/43355/16-ц).

Отже філії та представництва, яким є Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», і які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Суд звертає уваги сторін на правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 р. у справі № 676/5955/18-ц, згідно з якою філія, яка в силу положень ст. 95 ЦК України не є юридичною особою, не наділена цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі.

При цьому у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 459/258/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 457/683/15, від 18 липня 2019 року у справі № 189/763/16-ц Верховний Суд виклав інші висновки у подібних правовідносинах, зокрема, що наслідком пред`явлення позову до філії, яка не є юридичною особою, є відмова у задоволенні позову з підстав неналежного складу осіб.

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають, а в задоволені позову суд вимушений відмовити в повному обсязі оскільки останній пред`явлений до неналежного відповідача - до філії, яка не є юридичною особою.

Означена відмова в задоволені позову до такої філії не позбавляє права позивача у майбутньому звернутись до суду із позовом до належного відповідача.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що позивач відповідно до вимог п. 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати по справі у вигляді судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст. ст. 10, 48, 51, 56, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до Філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (місце знаходження: 49050, м. Дніпро, пр. Юрія Гагаріна, буд. 115, код ЄДРПОУ 09305480), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул.. Госпітальна, буд. 12-Г, код ЄДРПОУ 00032129), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан