Справа № 749/7/22
Номер провадження 2/749/95/22
"01" грудня 2022 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Шаповал З.О.,
з участю секретаря Мирошниченко А.М.
представника позивача Слісаренко Л.Л.
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сновськ в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №749/7/22 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-
Ухвалою суду від 19.07.2022 року витребувано від позивача докази (а.с.158-161 т.1).
Протокольною ухвалою від 31.08.2021 року прийнято заяву про зменшення позовних вимог.
Заява «про зменшення позовних вимог» не тільки зменшувала позовні вимоги, а й фактично доповнювала позов ще одним предметом позову, а тому ухвалою суду від 10.11.2022 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача про доповнення предмета позову.
З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту в сумі 1641,89 грн.
У судовому засіданні представник відповідача відсутній, причини неявки суду не повідомив.
27.05.2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача, адвоката Кушнеренка Є.Ю. який вважає розрахунок заборгованості, який наданий позивачем недопустимим доказом, оскільки він не підлягає логічному обрахунку та здоровому глузду. Розрахунок наданий позивачем не відповідає дійсності, а борг за вказаним кредитним договором сплачений відповідачем повністю та навіть переплачений (а.с.121 т1).
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 25.02.2020 року між сторонами було підписано Заяву-Договір № 2020/І_С/394-000086 «про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг банком за платіж-ними картками ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК"» (а.с.60,61 т.1).
Згідно з вказаною заявою позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту овердрафту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування таким кредитом.
Розділом 4 «Паспорт споживчого кредиту» заяви-договору встановлено основні умови кредитування, а саме: програма кредитування - «Універсальна картка «Домовичок»; мета кредиту - споживчі цілі; тип кредиту - ліміт дозволеного овердрафту; валюта кредиту - національна валюта України - гривня; строк кредитування 12 місяців; порядок надання кредиту - безготівковий; погашення кредиту - в кінці строку; порядок сплати відсотків - щомісячно; тип процентної ставки - фіксована; строк дії договору з 25.02.2020 року по 24.02.2021 року; орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн; можлива сума кредиту - 300 000,00 грн; відсоткова ставка - 42,00 % річних; відсоткова ставка на прострочену заборгованість - 48,00 % річних; реальна відсоткова ставка 60,97 %.
Згідно з матеріалами справи, 25.02.2020 року відповідачу відкрито обумовлені укладеним між сторонами договором картковий рахунок, а також видано платіжну картку для використання ним отриманого кредиту про що свідчить підпис відповідача (а.с.61 т.1).
Відповідач отримав обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення ліміту овердрафту та користувався ними протягом періоду дії договору, що не заперечувалось сторонами.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В даному випадку між сторонами було визначено строк дії договору з 25.02.2020 року по 24.02.2021 року. Отже, строк кредитування припинився з 25.02.2021 року та з цієї дати у відповідача припинились зобов`язання по сплаті щомісячних платежів, які він мав вносити кожного місяця та сплати відсотків, які нараховувались.
У даній справі сторони погодили строк кредитування - 12 місяців, термін закінчення кредитування 24.02.2021 року. У п.6.2 Договору дійсно зазначено, що умови автоматичного продовження дії Договору наведені у розділі 9 Оферти.
Проте, Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту посилається на витяг з Правилами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів, та Оферту, як невід`ємні частини спірного договору.
У матеріалах справи відсутні підтвердження того факту, що позичальник (відповідач) розписувався у примірниках Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, тим самим зафіксувавши погодженні ним Правила і що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи заяву-договір про одержання кредиту. Матеріали справи також не підтверджують, що відповідач розписувався у Оферті і як наслідок розумів правила автоматичного продовження дії Договору.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом у цій справі, оскільки був встановлений строк кредитування по 24.02.2021 року, а тому після його закінчення банк мав право просити стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла в межах строку кредитування.
Надані позивачем Правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві - договорі, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору в тому числі і правила автоматичного продовження дії Договору.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
Отже, нарахування відсотків після 24.02.2021 року є безпідставним.
Крім того, за період після закінчення строку кредитування з 15.04.2021 року по 30.11.2021 року відповідачем сплачено 1211,71 грн. трьома платежами (а.с.214-217 т.1), а тому заборгованість по сплаті заборгованості, що за тілом кредиту, що за процентами в межах строку кредитування, сплачена в повному обсязі та навіть переплачена.
Згідно положень ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
З огляду на зазначене у задоволенні позову слід відмовити повністю у зв`язку з фактичною сплатою боргу відповідачем після пред`явлення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-
У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК" судові витрати понесені при зверненні до суду, судовий збір в розмірі 1801,70 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у зазначений вище строк.

Повний текст рішення складений 02.12.2022 року.

Суддя З.О.Шаповал