Номер провадження: 22-ц/813/1158/22
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про вирішення питання щодо затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за позикою, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси про визнання мирової угоди на стадії виконання рішення, постановлену під головуванням судді Куриленко О.М. 07 серпня 2019 року у м. Одеса,

встановила:

У серпні 2019 року приватний виконавець Цинєв А.О. звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просив вирішити питання щодо затвердження мирової угоди від 05 серпня 2019 року, яку укладено між сторонами виконавчого провадження ВП № 59709633 у процесі виконання ухвали про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, виданої Київським районним судом м. Одеси 02 серпня 2019 року у справі №520/16134/19 (т. 1 а.с. 1-2).

В своїй заяві приватний виконавець посилався на те, що у нього на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 59709633 з примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, виданої Київським районним судом м. Одеси 02 серпня 2019 року у справі №520/16134/19, згідно до якої підлягає стягненню з боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість в сумі 1 414 000 грн. 00 коп.

Приватний виконавець вказував про те, що йому надійшла спільна заява сторін виконавчого провадження разом із мировою угодою від 05 серпня 2019 року, що і стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича було задоволено.

Затверджено мирову угоду, укладену 05 серпня 2019 між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 на таких умовах:

«1. Стягувач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 . адреса: АДРЕСА_2 ) відмовляється від стягнення з боржника. ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ), суми заборгованості, встановленої ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 по справі № 520/16134/19, у розмірі 1 414 000 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, в обмін на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 .

2. Боржник, ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) відмовляється від належної їй на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

3. Припинити право власності ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ) на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, яка належить їй на праві приватної спільної часткової власності.

4. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03.

5. Стягувач, ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) гарантує, що у випадку належного виконання цієї Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ) з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди.

6. Боржник та Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов`язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, кожна сторона несе самостійно.

7. Розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки стягувач (позивач), з одного боку, та боржник (відповідач), з іншого боку, засвідчують, що вони не мають і не будуть мати між собою будь-які неврегульованих питань та претензій щодо даного спору.

8. Боржник і Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

9. Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою, відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

10. Сторони підтверджують, що дана мирова угода підписана добровільно, не порушує їх права і охоронювані законом інтереси, а також не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

11. Дана Мирова угода складена у чотирьох примірниках, українською мовою, які мають однакову юридичну силу».

В апеляційній скарзі Директор Малого колективного підприємства «Мрія-2» просить ухвалу суду скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що ухвала суду у вказаній частині порушує права третьої особи - Малого колективного підприємства «Мрія-2», який є власником спірного магазину змішаної торгівлі (т. 2 а.с. 44-48).

Таким чином, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року оскаржується апелянтом виключно у частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину магазину змішаної торгівлі, та, відповідно, судом апеляційної інстанції справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони про розгляд справи на 24 квітня 2022 року були сповіщені належним чином.

18.04.2022 року від директора Малого колективного підприємства «Мрія-2», надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

26.04.2022 року від представника ОСОБА_4 , адвоката Губської Х.Ю. надійшла заява про відкладення слухання справи на іншу дату, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану.

26.04.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення слухання справи на іншу дату, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану. Та у зв`язку із тим, що вона знаходиться за межами країни.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що під час воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Указом Президента України №64/2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, тобто до 27 березня 2022 року.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» внесені зміни до ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Відповідно до цих змін продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

На підставі статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02 березня 2022 року та 16 березня 2022 року, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, керуючись статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24 лютого 2022 року та рекомендації Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, вказане розпорядження опубліковано на сайті «Судова влада України».

З наявних у справі відомостей вбачається, що адвокат Губська Х.Ю. мешкає у м. Одеса. ОСОБА_1 також зареєстрована в м. Одесі. Місто Одеса не знаходиться в районі бойових чи активних бойових дій. До клопотання про відкладення розгляду справи не додано доказів відсутності представника позивача в м. Одесі або інших доказів щодо поважних причин, пов`язаних із введенням воєнного стану, за яких неможливо з`явитися у судове засідання, у зв`язку із введенням воєнного стану, заявити клопотання про проведення його в режимі відеоконференції.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді у суді, багаторазове призначення справи до розгляду апеляційний судом, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення сторонами своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність завчасно поданих клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, колегія суддів вважає необхідним відхилити клопотання про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.4 ч.3 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про затвердження мирової угоди, укладеної 05 серпня 2019 між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що виконання сторонами умов мирової угоди не порушує інтересів інших осіб, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/16134/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за позикою, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2019 року була затверджена мирова угода, укладена 02 серпня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно умов якої:

«1. ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) визнає, що її заборгованість перед ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на момент укладення цієї Мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 1 414 000 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

2. ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) зобов`язується повернути ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) загальну суму заборгованості у розмірі 1 414 000 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок у строк до 04 серпня 2019 року.

3. ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) визнає, що його заборгованість перед ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на момент укладення цієї Мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 1 414 000 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

4. ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) зобов`язується повернути ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) загальну суму заборгованості у розмірі 1 414 000 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок у строк до 04 серпня 2019 року.

5. ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) гарантує, що у випадку належного виконання цієї Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди.

6. Сторони погодили, що всі судові витрати, пов`язанні із розглядом справи № 520/16134/19, кожна сторона несе самостійно».

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за позикою, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики закрито.

В процесі проведення виконавчого провадження, сторонами було досягнуто згоди щодо врегулювання відповідного цивільно-правового спору шляхом укладення мирової угоди, через що сторони звернулись до державного виконавця з заявою про передачу до Київського районного суду м. Одеси для визнання мирової угоди від 05 серпня 2019 року.

З тексту мирової угоди, укладеної 05 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що сторони уклали мирову угоду про наступне:

«1. Стягувач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 . адреса: АДРЕСА_2 ) відмовляється від стягнення з боржника. ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ), суми заборгованості, встановленої ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 по справі № 520/16134/19, у розмірі 1 414 000 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, в обмін на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 .

2. Боржник, ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) відмовляється від належної їй на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

3. Припинити право власності ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ) на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, яка належить їй на праві приватної спільної часткової власності.

4. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03.

5. Стягувач, ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) гарантує, що у випадку належного виконання цієї Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ) з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди.

6. Боржник та Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов`язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, кожна сторона несе самостійно.

7. Розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки стягувач (позивач), з одного боку, та боржник (відповідач), з іншого боку, засвідчують, що вони не мають і не будуть мати між собою будь-яки неврегульованих питань та претензій щодо даного спору.

8. Боржник і Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

9. Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою, відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

10. Сторони підтверджують, що дана мирова угода підписана добровільно, не порушує їх права і охоронювані законом інтереси, а також не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

11. Дана Мирова угода складена у чотирьох примірниках, українською мовою, які мають однакову юридичну силу».

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Однак, затверджуючи мирову угоду, укладену 05 серпня 2019 між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 , судом першої інстанції не було враховано, що при затвердженні мирової угоди судом було порушено права та охоронювані законом інтереси іншої особи, а саме - Малого колективного підприємства «Мрія-2», оскільки згідно умов мирової угоди за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, яка була витребувана із володіння ОСОБА_2 на користь Малого колективного підприємства «Мрія-2» на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 року у справі № 495/9109/17.

Так, вказаним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 року у справі № 495/9109/17 позовну заяву МКП «Мрія-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Білгород-Дністровська міська рада) про визнання договорів недійсними та витребування майна, було задоволено.

Поновлено МКП «Мрія-2» строк звернення до суду щодо захисту порушених прав. Визнано недійсним договір позики, укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 та МКП «Мрія-2» в особі директора ОСОБА_5 , посвідчений 07.08.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 3038.

Визнано недійсним договір іпотеки від 07.08.2013 року магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б» загальною площею 1168,2 кв.м., та належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, №775, право власності на який зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2010 року, реєстраційний номер вищевказаного майна 31187424, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за №3039, укладений між ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 та МКП «Мрія-2» в особі директора ОСОБА_5 .

Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.08.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 3041, укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 , та МКП «Мрія-2» в особі директора ОСОБА_5 .

Визнано договір про внесення змін №1 від 20.09.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №3852 до Договору позики грошей, посвідчений 07.08.2013 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрований в реєстрі за №3038 недійсним.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 05.12.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим № 5754.

Витребувано із володіння ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь МКП «Мрія-2» магазин змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м., та належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, номер 775, право власності на який зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2010 року, реєстраційний номер вищевказаного майна 31187424.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь МКП «Мрія-2» судовий збір у розмірі 8000 грн.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову МКП «Мрія-2» відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03.07.2019 року касаційну скаргу МКП «Мрія-2» задоволено частково, постанову апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року скасовано. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року в частині вирішення позовних вимог МКП «Мрія-2» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позову МКП «Мрія-2» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року відмовлено. В іншій частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року залишено без змін.

Ухвалюючи вказане судове рішення, судом касаційної інстанції зазначено, що суд першої інстанції, урахувавши, що магазин змішаної торгівлі вибув з володіння МКП «Мрія-2» поза його волею, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для витребування його у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь МКП «Мрія-2».

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку наданим доказам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог МКП «Мрія-2» про визнання недійсними договору позики, договору про внесення змін до нього, іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, витребування майна з володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь МКП «Мрія-2».

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року було відмовлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що судами першої та касаційної інстанцій у межах розгляду цивільної справи № 495/9109/17 було встановлено, що право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» загальною площею 1171,7 кв.м. належить МКП «Мрія-2» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, №775, право власності на який зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2010 року, реєстраційний номер вищевказаного майна 31187424. Ці докази були досліджені при розгляді справи і закріплені в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 року та підтверджені правовою позицією Верховного Суду по вказаній справі.

Таким чином, затверджуючи мирову угоду у даній справі в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , суд першої інстанції не дотримався обов`язкової ознаки даного правового інституту, яка полягає у тому, що мирова угода може стосуватися лише прав та обов`язків сторін, та при її затвердженні вирішив права та обов`язки МКП «Мрія-2», яке є власником зазначеного вище майна, та яке не брало участі у розгляді справи, чим допустив безумовне порушення прав останнього.

Вищенаведені обставини, в їх сукупності, свідчать про те, що умови мирової угоди в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, затвердженої судом першої інстанції ухвалою від 07 серпня 2019 року, суперечать закону та порушують права і охоронювані законом інтереси іншої особи, що, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України, є підставою для постановлення судом апеляційної інстанції судового рішення про відмову у затвердженні мирової угоди у вказаній частині без продовження судового розгляду, оскільки оскаржувана мирова угода затверджена судом на стадії виконання судового рішення, та судовий розгляд у справі закінчено.

Стаття 374 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до змісту частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Отже, відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Тлумачення частини першої статті 374 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості скасовувати ухвалу, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі та направляти справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У кожному випадку суд апеляційної інстанції повинен перевіряти чи перешкоджає ухвала суду першої інстанції подальшому провадженню у справі.

Повноваження суду апеляційної інстанції скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, кореспондуються зі статтею 379 ЦПК України, якою передбачено підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом розділів II, III, IV ЦПК України, першої-другої глав розділу V ЦПК України, термін «провадження» застосовується до наказного, позовного та окремого провадження, а також до апеляційного і касаційного провадження.

Разом з тим, термін «провадження» також застосовується при визначені комплексу певних процесуальних дій у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів (розділ 8 ЦПК України); у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів ( глава 4 розділу 9 ЦПК України); провадження у справах з участю іноземних осіб ( розділ 11 ЦПК України), а також термін «провадження» застосовується до судового провадження, зокрема у розділі 10 щодо відновлення втраченого судового провадження.

Термін «провадження застосовується також до виконавчого провадження.

Аналіз терміну «провадження» у контексті цивільного процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що зазначений термін у цивільному законодавстві означає як зібрання певних документів, які були предметом судового розгляду ( справа), так и комплекс певних процесуальних дій у їх системі.

При цьому, процесуальне законодавство також застосовує такі терміни як «судочинство» та «судовий процес», які за своїм змістом є ширшими ніж судове провадження, оскільки означають увесь комплекс процесуальних дій, прав та обов`язків учасників при здійснення правосуддя та принципів правосуддя ( судочинство) та судовий розгляд ( судовий процес).

Виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Питання, пов`язані із виконанням судових рішень, передбачено розділом VI ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ, і такий розгляд не є окремим провадженням в окремій справі.

Однак, розгляд питання щодо затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами в процесі виконання рішення, має наслідком виконання або не виконання судового рішення, як завершальної стадії судового процесу; такий розгляд є комплексом певних процесуальних дій його учасників, а тому такий розгляд підпадає під термін «провадження у справі»

Судові рішення, ухвалені за наслідками розгляду заяв про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами в процесі виконання рішення, підлягають оскарженню у апеляційному та касаційному порядку ( статті 353 та 389 ЦПК України).

За наслідками розгляду такої заяви суд постановляє ухвалу, яка за своєю суттю не є ухвалою суто з процесуальних питань, а має наслідком виконання або не виконання судового рішення, тому має суттєве значення для руху справи та судового процесу у цілому.

Розділ Цивільного процесуального Кодексу «Перегляд судових рішень», зокрема глава 1 «Апеляційне провадження», визначаючи повноваження суду апеляційної інстанції, застосовує такі терміни як «рішення суду», «судове рішення» та «ухвала суду».

Стаття 379 ЦПК України передбачає підстави для скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду справи, що означає, що розгляд справи не було завершено, а ухвала, якою такий розгляд завершено, не відповідає нормам процесуального права та розгляд справи потрібно продовжити по суті.

Разом з тим, за змістом ст.207 ЦПК України, питання щодо укладення мирової угоди розглядається по суті шляхом постановлення ухвали, а тому при її перевірці у апеляційному порядку апеляційний суд, визначаючи свої повноваження, повинен керуватись положеннями статей 375-378 ЦПК України, які містять термін «судове рішення», до складу якого включаються й ухвали суду, зокрема ухвали, постановлені за наслідками розгляду заяв про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами в процесі виконання рішення.

Таким чином, системний аналіз указаних норм процесуального права дає підстави для висновку, що апеляційний суд не має повноваження на скасування ухвали суду першої інстанції, постановленої за наслідками розгляду заяви про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами в процесі виконання рішення, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказане кореспондується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 643/5556/14-ц (61-11131сво19).

Враховуючи викладене, оскільки ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року постановлено з порушенням норм процесуального права та за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, то колегія суддів доходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі у порядку, визначеному ст. 376 ЦПК України, із постановленням у цій частині нового судового рішення про відмову у затвердженні мирової угоди.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про визнання мирової угоди на стадії виконання рішення скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) права власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, постановити в цій частині нове судове рішення.

У затвердженні мирової угоди в частині визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) права власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 24 травня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе