Провадження № 2/752/3716/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
04 листопада 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Сітайла В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро до ОСОБА_1 , про стягнення сплаченого майнового відшкодування,-
У вересні 2020 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2020 року в м. Києві по пр. Академіка Палладіна, 7А сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Mazda, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якої транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 1, 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу-відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 27 березня 2020 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 5978,14 грн., які були перераховані на підставі Наказу № 6580 від 24 червня 2020 року на рахунок ОСОБА_2 .. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг аварійного комісара та визначення розміру шкоди становить 7278,14 грн., в тому числі: 5978,14 грн. - страхове відшкодування та 1300 грн. витрати на послуги аварійного комісара.
Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь МТСБУ понесені витрати в розмірі 7278,14 грн. в порядку регресу.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачеві визначений строк на подання відзиву на позов (а.с. 38-39).
Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2022 року за № 194 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із тимчасовим переведенням шляхом відрядження на роботу на посаду судді Дніпровського районного суду м. Києва для здійснення правосуддя строком на 1 рік з 17 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року (а.с.43).
Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 20 квітня 2022 року, вказана цивільна справа розподілена судді Плахотнюк К.Г.
25.04.2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
У судове засідання сторони не з`явилися, про його дату, час та місце повідомлялися у встановленому законом порядку, однак судову повістку від відповідача повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про відсутність адресата за вказаною адресою, що за правилами ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони у справі.
Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, приймаючи до уваги, що позивач просив розглядати справу за відсутності його представника, а також враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, визнав за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідача, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26 березня 2020 року в м. Києві по пр. Академіка Палладіна, 7А сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Mazda, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якої транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді.
В результаті ДТП, яка сталася 26 березня 2020 року був пошкоджений автомобіль Mazda, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 10, 11).
Цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 168688477, терміном дії з 4 березня 2020 року по 3 березня 2021 року (а.с. 9).
На час скоєння даної ДТП, водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 5).
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля Mazda, номерний знак НОМЕР_2 позивачем були надані копії фотокарток цього автомобіля (а.с. 20-21), акт огляду транспортного засобу від 15 квітня 2020 року, підписаний оцінювачем ОСОБА_3 (а.с. 17), розрахунки ремонтної калькуляції від 20 квітня 2020 (а.с. 18-19), звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 3356 від 20 квітня 2020 року (а.с. 12-22).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
27 березня 2020 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 6, 8).
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів.
За даними Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 20 квітня 2020 року № 3356, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Mazda, номерний знак НОМЕР_2 , становить 5978,14 грн. (а.с. 12-22).
В обґрунтування страхової суми позивачем надана суду довідка № 1 від 17 червня 2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 29).
Відповідно до Наказу МТСБУ № 6580 від 24 червня 2020 року ОСОБА_2 водію автомобіля Mazda, номерний знак НОМЕР_2 була виплачена сума відшкодування - 5978,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1479610 від 25 червня 2020 року (а.с. 26).
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 29 вказаного Закону, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством.
Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 цього Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5978,14 грн.
Також, позивачем було сплачено 1300 грн. ФОП ОСОБА_3 за послуги аваркома (експерта).
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучити аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, зазначених у статті 41 цього Закону.
Разом з тим, необхідність застосування до відповідача виключень, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріалами справи не підтверджується.
Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами цивільного законодавства України, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогою про стягнення в порядку регресу з відповідача ОСОБА_1 на його користь суми страхового відшкодування у розмірі 5978,14 грн., сплаченого позивачем на користь потерпілого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась з вини відповідача, та суми витрат за послуги аваркома (експерта) у розмірі 1300 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 76-83, 133, 141, 258, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро до ОСОБА_1 , про стягнення сплаченого майнового відшкодування, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк