Дата документу 13.12.2022 Справа № 336/5954/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 336/5954/22

Провадження № 22-ц/807/2270/22

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.

за участю секретаря судового засідання: Рикуна А.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельможка Олега Олександровича на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С. від 08 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин, а саме про встановлення факту того, що громадянин ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказано у заяві, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний брат заявниці, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У встановлений законом 6-місячний строк заявник подала заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 до Шостої Львівської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 5/2019 за заявою заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Заявниця зазначала, що є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 . До спадкового майна входить: частка квартири АДРЕСА_1 , а також за наявності грошові вклади та нарахована, але не отримана померлим пенсія. В жовтні поточного року заявниця вирішила оформити на себе право власності на вказану квартиру, але на консультації у нотаріуса їй запропонували надати документи, що підтверджують родинні відносини її батька з матір`ю померлою. При огляді документів було встановлено, відсутність архівних даних про зміну прізвища матері заявниці при укладанні шлюбу з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 необхідно встановити факт родинних відносин із спадкодавцем.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Вельможка О.О. подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник заявника зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Як зазначав апелянт, судом першої інстанції невірно застосовані положення ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки ця норма передбачає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.

В ухвалі не вказано, який спір та між ким суд вбачив в поданій заяві, оскільки ніякого спору на теперішній момент взагалі не існує.

Застосовуючи положення ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд першої інстанції не встановив та не зазначив хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом, який би оспорював право заявника на прийняття спадщини та не вказав між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника заявника, адвоката Вельможко О.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер громадянин України ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Галицьким відділом ДРАЦС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

19.11.2021 ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 до Шостої Львівської державної нотаріальної контори, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 70461212 від 28.10.2022.

Спадкова справа номер у спадковому реєстрі 68394406, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведена у Шостій Львівській державній нотаріальній конторі на підставі заяви про прийняття спадщини за законом № 1440 від 30.09.2021 поданої ОСОБА_6 .

07 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_3 , а саме встановлення факту того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_3 є двоюрідним братом заявника ОСОБА_1 .

Необхідність факту встановлення родинних відносин, відповідно до змісту поданої заяви, необхідне заявнику для подальшої реалізації її спадкових прав.

Відмовляючи у відкритті провадженні у справі за заявою, поданою в порядку окремого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви вбачається існування спору про право, оскільки заява про встановлення факту родинних відносин з померлим братом необхідно заявниці для подальшого оформлення спадщини після нього, що має бути предметом розгляду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отож, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відмовляючи у відкритті провадження у справах про встановлення юридичних фактів з підстав передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суди повинні зазначати та встановлювати, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, та між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним.

Такий висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, постанова від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19.

Відповідно до положень п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 - для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення, суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, передбачені ст.143 ЦПК ( в редакції 1502-06 ), зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Частиною 3 ст. 42 ЦПК України передбачено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до положень ч. 4,6 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Лише факт наявності у спадкодавця декількох спадкоємців, що звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, не свідчить про наявність спору між ними, а отже не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви окремого провадження без розгляду.

Розгляд заяви про встановлення факту, що має юридичне значення у такому випадку має розглядатись із залученням до участі у справі заінтересованих осіб, якими є спадкоємці, що прийняли спадщину та наданням їм процесуальної можливості у реалізації їх прав передбачених положеннями ст. 43 ЦПК України, зокрема на подання заяв заперечень та пояснень з питань, що виникають під час судового розгляду.

Суд першої інстанції не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом, який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив, між ким існує реальний спір.

Крім того, твердження суду про те, що існує інша особа, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 і є невстановленим її відношення до спадкодавця, не свідчить про наявність спору про право, оскільки на час прийняття постанови про відмову у відкритті провадження у справі, ОСОБА_6 не оспорювала право заявника на прийняття спадщини. Також ОСОБА_6 як заінтересована особа, що залучена до участі у справі, не позбавлена можливості подати заперечення на заяву окремого провадження у випадку їх наявності чи повідомити інформацію щодо свого відношення до померлого.

Отже, висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним.

З мотивів, викладених в мотивувальній частині постанови, керуючись положеннями ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельможка Олега Олександровича - задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова