06.12.2022 Єдиний унікальний номер 205/4866/22
Провадження № 2/205/2470/22
06 грудня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
АТ КБ «Приватбанк» 08 серпня 2022 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором б/н від 01 лютого 2011 року у розмірі 17 133,05 грн.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору б/н від 01 лютого 2011 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. 10 вересня 2021 року до спадкоємця було направлено претензію кредитора.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року витребувано від Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Дніпро) належним чином засвідчену копію повної спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом 05.01.2020 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 01 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на підставі анкети-заяви б/н було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості, а позичальник зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 27-54).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 лютого 2011 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 станом на 05 січня 2020 року становила 17 133,05 грн., з яких: 16 500,74 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 632,31 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 10-18).
З виписки за договором № б/н станом на 17 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 користувався кредитними коштами (а.с. 19-25).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 09 січня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 58).
21 травня 2020 року Банк направив претензію кредитора до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 (а.с. 59-60).
Зі спадкової справи після смерті спадкодавця № 368/2020 вбачається, що вона була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
Заборгованість відповідачем не погашена.
Як вбачається з відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 08 листопада 2022 року № 6/5-5305, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
За змістом вказаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцями зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.
З наявних доказів слідує, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 виникли зобов`язання за кредитним договором, які останній не виконав.
Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.
Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.
За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.
Таким чином позивач, звернувшись до нотаріуса з претензією до спадкоємців 19 червня 2020 року не пропустив строк для пред`явлення вимоги до спадкоємців.
Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
До спадкоємця боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Суд враховує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу кредитором спадкодавця до спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме: до ОСОБА_1 .
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 368/2020, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці до нотаріуса із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися, спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 станом на дату смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за однією адресою з померлим. Однак, доказів того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 матеріали справи не містять, їх родинні зв`язки не встановлено.
До того ж матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, за матеріалами справи не встановлено факту успадкування будь-якого майна після смерті ОСОБА_2 , у свою чергу, банк не довів протилежного.
Отже, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , а також не доведено одержання ОСОБА_1 у спадщину майна, в межах вартості якого він зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора спадкодавця.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягає задоволенню через недоведеність позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову, не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 25, 15-16, 509, 525-526, 1216-1218, 1220, 1281-1282 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 82, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2022 року.
Суддя Н.В. Басова