Справа № 945/184/22
Номер провадження 2/489/1473/22
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі відповідач 1 або УПП в Миколаївській області), Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (далі - відповідач 2) про відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої незаконним рішенням службової особи орану державної влади

встановив

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.05.2021 інспектором УПП в Миколаївській області винесено постанову серії ДП 18 №821953 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 грн. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/2937/21 від 28.07.2021 дану постанову було скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Протягом всього часу поки тривав судовий процес, в ході якого позивач оскаржував постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності він перебував у стресі. А саме, пошук представника, зустріч з ним для підготовки документів для подачі позовної заяви до суду, участь у судових засіданнях потребувало значного часу та уваги. Дана подія суттєво вплинула на психоемоційний стан позивача та звичайний плин його життя.

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що внаслідок протиправних дій працівників патрульної поліції позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, що завдало йому сильних душевних страждань та вплинуло на його авторитет у суспільстві. В результаті зазначених неправомірних дій відбулися неприємні зміни у житті позивача, а саме накладене грошове стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. потягнуло за собою незаплановані витрати та душевні хвилювання. Душевні хвилювання позивача пов`язані з приниженням його честі та гідності. Заслуговує на увагу також і бездоганна репутація позивача. Він має авторитет серед друзів та знайомих, високі моральні цінності та є справжнім патріотом своєї країни, про що свідчить участь в Антитерористичній операції на сході країни в 2014-2015 р.р., ніколи не був засуджений та не притягувався до кримінальної відповідальності. Співробітник поліції усвідомлював негативний характер своїх дій та передбачав настання шкідливих наслідків особисто для позивача. У результаті таких дій позивач вимушений був коригувати свої плани на майбутнє та нормальне життя вже було неможливе, адже не зі свого бажання позивач мав у суді відстоювати свої права. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 20000,00 грн.

Представник відповідача 1 подав до суду відзив в якому зазначив, що позивачем не надано жодних доказів того, що притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу спричинило йому моральні страждання, зазначені в позові. Сам факт скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної стосовно позивача не є доказом заподіяння йому моральної шкоди. Інших доказів порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 надано не було, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Представник відповідача 2 подав до суду відзив, в якому зазначив, що Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області не завдавало позивачу моральної шкоди, жодних прав та інтересів позивача не порушило, оскільки не вступало у правовідносини з останнім, а тому відповідно до законодавства не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших осіб. Наділення органів Казначейства повноваженнями щодо виконання судових рішень про стягнення коштів з Державного бюджету України, не вказує на безумовний обов`язок нести юридичну відповідальність за діяння держави та створених нею органів. Представник позивача в позовній заяві не зазначив звідки кошти відшкодовувати та хто це буде робити. Закриття справи про адміністративне правопорушення в якій до особи було застосовано незаконне накладення штрафу не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Сам факт наявності судового рішення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не є безумовною підставою вважати, що позивачу спричинено моральну шкоду. Позивач не оскаржував та не визнавав в судовому порядку незаконність дій УПП в Миколаївській області як суб`єкта владних повноважень, а одразу звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди. Судове рішення яке б підтверджувало незаконність дій державного органу відсутнє. Права та інтереси позивача були поновлені рішенням суду, жодні заходи примусу зі сторони Головного управління до позивача не застосовувались, а відтак позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є незаконними та не підлягають задоволенню. Крім того, представником позивача не визначено, яку моральну шкоду було завдано, не надано належних доказів на підтвердження спричиненої моральної шкоди, не надано доказів, які б підтверджували наявність моральних страждань у позивача, в тому числі додаткових моральних страждань чи погіршення стану його здоров`я, впливу на його психоемоційний стан та звичайний ритм його життя.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області є не єдиним відповідачем у справі, а співвідповідачем разом з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, як того вимагає законодавство. Оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди. Належним відповідачем у справі про відшкодування моральної шкоди державою є відповідний державний орган, який власне і завдав цю шкоду та орган Державної казначейської служби України. Твердження представника відповідача 2 про те, що між скасуванням постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та завданням йому моральної шкоди не має причинного зв`язку не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу, скасування самої постанови про адміністративне правопорушення свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу. Тому, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.07.2021 постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП 18 №821953 від 19.05.2021 відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, скасовано та провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до статті 56 Конституції України, ст. 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 1174, ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Моральна шкода відшкодовується: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

В п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі ППВСУ №4 від 31.03.1995) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В п. 9 ППВСУ №4 від 31.03.1995 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).

Згідно з постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 569/1799/16-ц від 10.10.2019 здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Суд вважає підтвердженим заподіяння позивачу моральної шкоди у вигляді душевних страждань, переживань, однак позивачем не надано докази, які б підтверджували глибину страждань, а саме: покази свідків, які б вказували на відношення позивача до того, що сталося, тривалість страждань, докази погіршення стану здоров`я позивача, звернення його до лікарів, зміни життєвих обставин.

Суд враховує, що у позивача не настало жодних наслідків від винесення інспектором УПП в Миколаївській області постанови серії ДП 18 №821953 від 19.05.2021, оскільки дана постанова не набрала законної сили та була скасована рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області. Факт скасування зазначеної постанови та закриття провадження у справі є частковою сатисфакцією.

Крім того, якщо позивач вважав дії інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області незаконними та протиправними, ОСОБА_1 мав право звернутися з заявою про притягнення інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області до кримінальної або дисциплінарної відповідальності.

Суд приходить до висновку, що посилання в позовній заяві на те, що весь час поки тривав судовий процес, в ході якого позивач оскаржував постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності він перебував в стресі, а також, що пошук представника в суді, зустріч з ним для підготовки документів для подачі заяви до суду, участь у судових засіданнях потребувало значного часу та уваги і дана подія суттєво вплинула на звичний плин життя ОСОБА_1 не підтверджується жодними доказами, зокрема позивачем не зазначається скільки часу він витратив на пошук представника, не надано доказів того скільки було судових засідань, скільки разів зустрічався з представником тощо.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 242/4741/16-ц від 27.11.2019 зазначається, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, який зазначається порушником прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/11325/16-ц від 26.08.2020 якщо в відповідному законі чи іншому нормативному акті зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Суд приходить до висновку, що зазначення в позовній заяві поряд із відповідачем 1 Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області відповідача 2 (співвідповідача) Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, не є помилкою та відповідач 2 є належним відповідачем у справі.

У зв`язку з наведеним, компенсація ОСОБА_1 моральної шкоди підлягає стягненню саме з Державного бюджету України, оскільки йому завдана моральна шкода представником органу державної влади інспектором Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області (такий висновок узгоджується з правовою позицією, сформульованою Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 09.06.2021 у справі № 726/837/20).

На підставі викладеного, виходячи з принципу розумності та співмірності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом стягнення на користь позивача компенсації моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України в сумі 2000 грн. 00 коп.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" і судовий збір не сплачував, тому з відповідачів на користь позивача судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Миколаївській області, , адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б.

Відповідач 2: Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, , адреса: 54055, м. Миколаїв, просп. Центральний, буд. 141-В.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.11.2022.

Суддя В. В. Кокорєв