Справа № 462/3502/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мруць І. С.,

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Р.

справа №462/3502/22

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою представника представника ОСОБА_1 адвоката Васечко Юрія Андрійовича до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,-

встановив:

представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО» на користь позивача 80 999,60 грн. страхового відшкодування, 6 080,52 грн. пені, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1020,80 грн., витрати на виготовлення судової експертизи у розмірі 4000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 січня 2022 року о 15:15 год. у м. Львові по вул. вул. Левандівська, 14, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі водія ОСОБА_2 керуючого тягачем марки «DAF» номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом «Meusburger» номерний знак НОМЕР_2 , та транспортним засобом «KIA Sportage» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . Транспортний засіб марки «KIA Sportage», номерний знак НОМЕР_3 , належить позивачу на праві власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження.

16 березня 2022 року постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/1565/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Станом на момент ДТП цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_2 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АР1686203 у ТДВ СК «КРЕДО».

Зазначає, що позивач 27 січня 2022 року звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО» із повідомленням про ДТП, також у цей день позивач звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО» із заявою про виплату страхового відшкодування, за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом, відповідач ТДВ «СК «КРЕДО» не провів виплати страхового відшкодування.

Позивач вважає, що діями ОСОБА_2 йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 15 000 гривень.

На час звернення до суду із позовом відповідачі не виплатили завдані збитки, тому, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

17 серпня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом генерального директора Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» Кривцун В.В., в якому представник відповідача зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими. Вказав, що на адресу ТДВ СК «Кредо» від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку та 27.01.2022 року ТДВ СК «Кредо» у присутності позивача (що підтверджується його підписом в акті технічного огляду колісного транспортного засобу) було проведено огляд пошкодженого автомобіля «KIA Sportage» державний номер НОМЕР_3 , у зв`язку з чим, посилаючись на вимоги п.34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник відповідача зазначив, що ними було виконано всі умови для вчасного проведення огляду у відповідності до вимог Закону, а тому підстав для проведення експертизи позивачкою відсутні.

Відповідно до Звіту №216/21 від 29.01.2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_3 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0 та з врахуванням ПДВ, склала 68 604.67 грн. 26.07.2022 року ТДВ СК «Кредо» страховим актом №3003611,1 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія ДАФ, державний номер НОМЕР_1 за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_3 , які сталися 20.01.2022 року, страховим випадком, передбаченим Законом, Полісом та призначено страхове відшкодування у розмірі 62 602.13 грн. 26.07.2022 року страхове відшкодування в розмірі 62 602.13 грн. було виплачене відповідачем позивачу, що підтверджується платіжним дорученням.

Крім того, представник відповідача зазначив, що оскільки пошкоджений автомобіль був оглянутий відповідачем у передбачений Законом строк, підстави для стягнення витрат за проведення Позивачем авто товарознавчого дослідження відсутні.

Щодо стягнення з відповідача пені за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування, то представник позивача просить врахувати лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року відповідно до якого військову агресію російської федерації проти України визнано форс мажорними обставинами (обставини непереборної сили), а відтак відсутні правові підстави для нарахування вказаних платежів.

Стосовно стягнення витрати на правову дорогу зазначив, що вважає витрати на правову допомогу підлягають задоволенню в розмірі 1000.00 грн., оскільки, підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже справа призначена судом у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. При виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюється нормами ЦК України та Законом.

02 вересня 2022 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васечко Ю.А., надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2ст.16ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 20.01.2022 року об 15.15 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ДАФ» д/н НОМЕР_1 з загальним причепом «Meusburger» д/н НОМЕР_2 , знаходячись на вул. Левандівська, буд.14 у м. Львів, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Кіа» д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2022 року по справі № 932/1565/22 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.5).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Вказані обставини сторонами по справі не заперечуються.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником транспортного засобу «KIA Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с. 8)

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «DAF AS 95 XF» державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП застрахована у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відповідно до Полісу серії АР №1686203. (а.с. 9, 44-45)

Відповідно до Полісу серії АР №1800943 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», строк дії договору з 00.00 27.03.2021 року по 28.03.2022 року включно, страхова сума потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи 00,00 грн., забезпечний транспортний засіб «DAF AS 95 XF» державний номер НОМЕР_1 . (а.с. 44-45)

27 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. З тексту вказаного повідомлення вбачається, що дата та час події: 20.01.2022 року о 15.15 годин, місце події: м. Львів, вул. Левандівська, 14, подія здійснена з вини ОСОБА_2 (а.с. 6).

27 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» з заявою на виплату страхового відшкодування, зазначивши отримувачем коштів ТОВ «Радар-Сервіс» (а.с. 7).

27 січня 2022 року проведено огляд транспортного засобу «KIA Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_3 згідно протоколу огляду транспортного засобу (а.с. 49,50).

26 липня 2022 року Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» було складено Страховий акт №3003611-1, яким визнано настання цивільно-правової відповідальності за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «KIA Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_3 , які сталися 20.01.2022 року страховим випадком, передбаченими Законом, Полісом та призначено страхове відшкодування у розмірі 62602,13 грн. (а.с. 60 зворот).

09 червня 2022 року судовим експертом Холодцовим Д.В. за заявою ОСОБА_1 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження було складено Висновок експерта автотоварознавчого дослідження № 22198, відповідно до якого, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 80999,60 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ), становить 56441,02 грн. (а.с.10-23).

05 серпня 2022 року судовим експертом Холодцовим Д.В. за заявою ОСОБА_1 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи було складено Висновок експерта № 22225, відповідно до якого, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 80999,60 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ), становить 56441,02 грн.

28.07.2022 року страхове відшкодування в розмірі 62602,13 грн грн. було виплачене відповідачем позивачу згідно реквізитів зазначених в заяві на виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №12894 (а.с.61).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон №1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Так, згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика покладено обов`язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Виходячи із матеріалів справи, такий огляд автомобіля був проведений представником СК «Кредо» в межах встановлених строків, про що складено Протокол огляду транспортного засобу. Доказів іншого позивачкою та її представником суду не подано.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Згідно вимог п.36.2 ст.36 Закону у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Аналогічний висновок, викладений у численних постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №757/22706/15-ц, від 19 вересня 2018 року у справі №523/5890/15-ц (провадження №61-18781св18), від 13 березня 2018 року у справі №910/9396/17, постанові від 6 липня 2018 року у справі №924/675/17.

Судом встановлено, що згідно платіжного доручення 28.07.2022 року СК «Кредо» було сплачено на рахунок одержувача, якого зазначила позивачка у заяві на виплату страхового відшкодування, 62 602,13 грн із призначенням платежу «страх. відш. згідно акту 3003611-1, поліс №АР-1686203 без ПДВ». Доказів на спростування цієї обставини позивачкою та її представником суду не подано.

Крім того, суд зауважує, що у випадку незгоди потерпілого із розміром страхового відшкодування, останній не позбавлений права оскаржити відповідне рішення страховика (МТСБУ) про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), однак таких обставин, виходячи із наданих сторонами на обгрунтування своїх позицій доказів, судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування з ТДВ «СК «Кредо» задоволенню не підлягають.

Виходячи із встановлених обставин у справі, позивачкою також не доведено підстав звернення для проведення 09 червня 2022 року та 05 серпня 2022 року судовим експертом Холодцовим Д.В. експертного автотоварознавчого дослідження та судової автотоварознавчої експертизи та як наслідок понесення нею витрат на проведення таких експертних досліджень, а відтак у стягненні витрат на проведення таких експертиз слід відмовити.

Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Частиною першою ст.624 ЦК України передбачено, що в разі якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.

Ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Таким чином пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення зобов`язання й до того дня, доки зобов`язання не буде виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч.2 ст 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Згідно Закону №1961-ІV від 01.07.2004 року відповідач після отримання заяви на виплату страхового відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Зважаючи на те, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов`язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язань.

Отже, підставою для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України, є доведення наступних обставин: виникнення між сторонами грошових зобов`язань та наявність прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи вбачається як наявність грошового зобов`язання між сторонами так і факт прострочення виконання із зобов`язання.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової(матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Викладене узгоджується із роз`ясненнями в п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Щодо посилання відповідача на існування форс мажорних обставин, а саме військової агресії Російської Федерації проти України та введення на території України воєнного стану, як на підставу відсутності законних підстав для нарахування пені за прострочення виплати страхового відшкодування, то суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо безпідставність стягнення штрафних санкцій, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, у вигляді пені у період правового режиму воєнного стану в Україні.

Так, заява про виплату страхового відшкодування подана ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Кредо» про виплату страхового відшкодування 27.01.2022 року, тобто майже за місяць до дати введення на території України правового режиму воєнного стану, який було введено 24.02.2022 року. Останнім днем виплати страхового відшкодування є 27.04.2022 року.

Зазначене свідчить про те, що відповідач, міг до дати введення на території України правового режиму воєнного стану, виконати свій обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Також, суд зауважує, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, звільняє від виконання відповідних обов`язків, за умови наявності об`єктивних (непереборних) обставин та причин неможливості виконати такі зобов`язання. Сам по собі факт введення на території України військового стану, не є підставою для невиконання відповідних зобов`язань.

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 у період з 27.01.2022 року до 27.04.2022 року.

Матеріали відзиву на позовну заяву не містять доказів щодо зупинення господарської діяльності відповідачем з 24.02.2022 року (з дати введення на території України правового режиму воєнного стану), або інших доказів неможливості виконання грошового зобов`язання перед позивачем.

Отже, з урахуванням прострочення відповідачем грошового зобов`язання, з виплати позивачеві страхового відшкодування, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені, підлягають задоволенню.

Згідно дослідженого судом розрахунку представника позивача, пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування складає 6080,52 гривень. (а.с. 25)

Однак, суд не погоджується з наданим представником позивача розрахунком.

Так, з врахуванням суми боргу 62 602.00 грн. розрахунок пені становить:

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
27.04.202202.06.2.0010201 269.19
03.06.202212.07.2.0025503 430.25
Всього: 4 699.44

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до п. п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Суд погоджується з доводами позивача, що у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу позивач міг зазнати переживань та негативних емоцій, зазнав зміни звичного укладу його життя, пов`язаного із тривалою неможливістю використання пошкодженого автомобіля, а винуватець ДТП не відшкодував на час звернення до суду завдану матеріальну шкоду. Суд враховує, що позивач витрачає зусилля на відновлення своїх прав, а тому доходить висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню.

Разом з тим, визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховується характер порушення прав позивача, його наслідки та інші обставини справи, а тому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом у розмірі 4000 грн., що буде відповідати розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1020.80 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідачів на користь позивача слід стягнути по 43,48 грн. (86,97 : 2) грн. (8.52 % від 1020.80 грн.) судового збору.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2022 року між адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС» в особі адвоката Васечка Ю.А. та клієнтом ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги №63/2022. Згідно Додатку №1 до договору про надання правової допомоги №63/2022 від 21.03.2022 року за надання правової допомоги в суді першої інстанції , позивач сплачує завдаток у розмірі 4000 грн.(а.с. 26-27)

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що витрати на правову допомогу підлягають задоволенню в розмірі 1000,00 грн., оскільки, підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже справа призначена судом у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. При виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюється нормами ЦК України та Законом.

Суд зауважує, що зазначені представником позивача витрати у розмірі 10 000,00 грн. щодо участі адвоката у судових засіданнях не підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, у матеріалах справи відсутні документально підтвердженні витрати на правову допомогу понесені позивачем окрім 4000 грн. відповідно до Квитанції №0.0..1 від 01.06.2022 року ОСОБА_1 на рахунок адвокатського об`єднання «ВЕСТЛЕКС» здійснила оплату за договором про надання правової допомоги №63/2022 від 01 червня 2022 року у розмірі 4000 грн. (а.с. 28)

У зв`язку з частковим задоволенням позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача частину понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., по 2000 грн. з кожного відповідача, що на думку суду відповідатиме критеріям розумності та пропорційності.

На підставі ст.12, 13, 76-78, 81, 141, 258-259, 264-265, 274-279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Васечко Юрія Андрійовича до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 4 699 (чотири тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 44 копійки, витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, судового збору в розмірі 43 (сорок три) гривні 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень моральної шкоди, витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, судового збору в розмірі 43 (сорок три) гривні 48 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Відповідач: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО», місце знаходження: 69068, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, будинок 34, )

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 )

Судове рішення складено 14 листопада 2022 року.

Суддя: І.С. Мруць