ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1615/22 Справа № 183/5273/14 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кравченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюпублічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафних санкцій за невиконання умов договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Украгазбанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 412/Ф/М5, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит на споживчі потреби у розмірі 150 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 21,0% річних, строком повернення до 04 вересня 2018 року.

Для забезпечення виконання вказаного договору 05 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 412/Ф/М5/1П, відповідно до якого, ОСОБА_1 поручилася за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року.

Зазначає, що умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконувалися з червня 2010 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2011 року у справі № 2-932/11, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року, яка утворилась станом на 02 червня 2010 року у розмірі 134572,54 грн.

Враховуючи те, що кредитний договір продовжував діяти, з 02 червня 2010 року по 07 липня 2014 року, проценти за користування кредитним коштами продовжували нараховуватися, сума заборгованості щодо сплати процентів становить 108 005,43 грн.

Станом на 12 серпня 2015 року сума пені за несвоєчасне погашення кредиту становить 32383,75 грн.; сума пені за несвоєчасну сплату процентів становить 105279,88 грн.

Крім того, 05 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки без оформлення заставної № 412/ф/М5/13, відповідно до якого ОСОБА_1 , для забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року, передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно умов договору іпотеки, предмет іпотеки оцінено сторонами в 328000,00 грн. (п. 2.2 Договору іпотеки).

Положеннями п. 3.3.4 Договору іпотеки передбачено, що на період дії цього договору іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

Згідно п. 3.3.13 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування майна, переданого в іпотеку, зокрема, вчасно сплачувати всі страхові платежі, тощо.

Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки, за невиконання чи неналежне виконану будь-якого з п.п. 3.3.1-.3.3.13 цього договору іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки.

21 вересня 2009 року між відповідачем ОСОБА_1 та ЗAT «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено Договір №04-0432-0061 добровільного страхування заставного майна, згідно п.2.9 вказаного договору - його дія припиняється 21 вересня 2010 року.

Станом на 24 липня 2014 року доказів підтвердження дії договору страхування майна, що знаходиться в іпотеці Банку ОСОБА_1 надано не було.

Вважав, що відповідачі повинні сплатити на користь позивача штраф, передбачений п. 4.2 Договору іпотеки у розмірі 16 400,00 грн.

З урахуванням викладеного, просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року, що утворилась станом на 12 серпня 2015 року у розмірі 262069,06 грн., яка складається з: заборгованості по процентах - 108 005,43 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 32 383,75 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 105 279,88 грн.; штрафу за невиконання умов договору іпотеки згідно п. 4.2 - 16 400,00 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року, що утворилась станом на 11 березня 2017 року у розмірі 275 314,38 грн., яка складається із: заборгованості по процентах - 108 005,43 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 32 383,75 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 118 525,20 грн.; штрафу за невиконання умов договору іпотеки згідно п. 4.2 - 16 400,00 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги в частині стягнення прострочених процентів, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів є необгрунтованими, оскільки вказані складові нараховані банком поза межами строку кредитування. На відповідача ОСОБА_1 , як поручителя, не може бути покладений обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки остання не є правонаступником (спадкоємцем) позичальника ОСОБА_2 . Вимоги про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору іпотеки, пред`явлені позивачем з пропуском строку позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що заборгованість за кредитним договором виникла ще за життя ОСОБА_2 , за виконання зобов`язань за яким ОСОБА_1 надала поруку. Вважали, що строк позовної давності звернення до суду не пропущено, оскільки обов`язок щодо страхування іпотечного майна згідно умов договору іпотеки без оформлення заставної №412/ф/М5/13 від 05 вересня 2009 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 зберігається протягом дії вказаного договору, тобто до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Украгазбанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 412/Ф/М5, відповідно до якого ВАТ АБ «Укргазбанк» надало відповідачу ОСОБА_2 кредит на споживчі потреби в сумі 150 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 21,0% річних, строком повернення до 04 вересня 2018 року.

Факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером № TR.5450.1.18 від 05 вересня 2008 року.

Відповідно до умов п. 5.3 кредитного договору - за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Згідно п. 5.8 кредитного договору сторони погодили, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору.

Встановлено, що 05 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 412/Ф/М5/1П, відповідно до якого, ОСОБА_1 поручилася за виконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року.

Крім того, 05 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки без оформлення заставної № 412/ф/М5/13, відповідно до якого ОСОБА_1 , для забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року, передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки оцінено сторонами в 328 000,00 грн. (п. 2.2 Договору іпотеки).

Положеннями п. 3.3.4 Договору іпотеки передбачено, що на період дії цього договору іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

Згідно п. 3.3.13 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування майна, переданого в іпотеку, зокрема, вчасно сплачувати всі страхові платежі, тощо.

Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки, за невиконання чи неналежне виконану будь-якого з п.п. 3.3.1-.3.3.13 цього договору іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки.

Судом встановлено, що 21 вересня 2009 року між відповідачем ОСОБА_1 та ЗAT «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено договір № 04-0432-0061 добровільного страхування заставного майна, згідно п. 2.9 вказаного договору - його дія припиняється 21 вересня 2010 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2011 року у справі № 2-932/11, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № № 412/Ф/М5 від 05 вересня 2008 року, яка утворилась станом на 02 червня 2010 року у розмірі 134 572,54 грн.

Рішенням суду встановлено, що умови кредитного договору позичальником ОСОБА_2 не виконувалися з червня 2010 року.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Спадкова справа № 183/2017 після смерті ОСОБА_2 заведена 20 травня 2017 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на підставі претензії кредитора ПАТ АБ «Укргазбанк» (номер усадковому реєстрі 60674984).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 зі спадкоємців ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_1 в частині стягнення прострочених процентів, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, оскільки вказані складові нараховані банком поза межами строку кредитування. На ОСОБА_1 , як поручителя, не може бути покладений обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки не є правонаступником (спадкоємцем) позичальника ОСОБА_2 . Відмовляючи у частині вимог про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору іпотеки, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1 статті 1049, частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546, статей 549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц дійшов висновку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.атті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

За положеннями статті 523 ЦК України, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Згідно з частиною 3 статті 559 ЦК України, порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до статей 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом вказаних норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким кредитором у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-206цс15.

Відповідно до п. 5.3 Договору поруки № № 412/Ф/М5/1П від 05 вересня 2008 року, порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового позичальника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за кредитним договором виникла ще за життя ОСОБА_2 , за виконання зобов`язань за яким поручилася ОСОБА_1 , а тому остання має сплатити заборгованість з огляду на те, що остання не є правонаступником прав та обов`язків після смерті ОСОБА_2 . Разом з тим, нарахування прострочених процентів та пені за несвоєчасне погашення кредиту і процентів відбулося поза межами строку кредитування.

Помилкове посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності не вплинуло на правильне вирішення позову та відмову у задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, аналогічні позовним вимогам, які були предметом розгляду у суді першої інстанції та повторного правового аналізу не потребують.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова