Справа № 552/1704/19
Провадження №2/548/15/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської областів складі:

головуючого судді- Миркушіної Н.С.,

за участю секретарів судових засідань - Листопад В.Л., Калініченко А.В.,

адвокатів Павелка Р.С., Павленка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Явір-2005» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що 16.04.2018 року під час вчинення злочину відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля Рено Дастер, днз НОМЕР_1 , належного ПП ЯВІР-2005, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля КАМАЗ днз НОМЕР_2 , належного відповідачу ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Внаслідок ДТП позивачу, як власнику транспортного засобу, заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 34 618, 40 грн.

Позивач вказує, що відповідачі зобов`язані відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 34 618, 40 грн.та судові витрати: судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 26.04.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами суду від 16.12.2019 року, 25.03.2020 року, 11.06.2020 року, 23.06.2020, 22.10.2020 року, 16.11.2020 року, 09.12.2020 року відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27.05.2021 року залучено до участі у цій справі ТОВ «Явір-2005»- в якості позивача по справі.

Ухвалою суду від 16.07.2021 року було ухвалено викликати та допитати свідка, визнано обов`язковою явку в судове засідання відповідачів, витребувано докази.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року залучено до участі у справі співвідповідача - ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 26.05.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.07.2022 року відкладено відкрите судове засідання.

Ухвалою суду від 23.08.2022 року витребувано докази.

Ухвалами суду від 08.09.2022 року, 01.11.2022 року та 15.12.2022 року відкладено відкрите судове засідання.

У судовому засіданні представник позивачаТОВ «Явір-2005» Лапоногова В.О. позов підтримала повністю та просила його задоволити з наведених у ньому підстав.

Під час судового слідства представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Павленко А.І. та представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Павелко Р.С. позов не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову в зв`язку з безпідставністю позовних вимог та недоведеністю їх відповідними доказами.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав.

У відзиві на позов представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Павелко Р.С. просив відмовити в задоволенні позову, так як вина цих відповідачів у вчиненні ДТП за участі автомобіля позивача не доведена і позивач не був стороною кримінального правопорушення, де відповідачів визнано винними у вчиненні злочину. Крім того вказав, що належними відповідачами по справі є Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) та СК "Провідна".

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позову, так як немає його вини у скоєнні ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача, оскільки він не керував своїм транспортним засобом.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з`ясувавши позиції представника позивача та представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.04.2018 року близько 23:23 год. поблизу перехрестя доріг с.Бутівці с.Шишаки м.Хорол в Лубенському (бувшому Хорольському) районі Полтавської області ОСОБА_5 керуючи належним позивачу ТОВ «Явір-2005» (бувша назва ПП ЯВІР-2005) автомобілем Рено Дастер днз НОМЕР_1 їхав перевіряти пости охорони на полях ТОВ «Агрофірма «Хорольська» та побачив на польовій дорозі світло фар транспортних засобів. Поїхавши в напрямку джерела світла ОСОБА_5 розминувся з автомобілем КАМАЗ днз НОМЕР_2 , належним ОСОБА_3 . ОСОБА_5 розвернувся та наздогнав вищевказаний автомобіль. В момент коли ОСОБА_5 завершував маневр обгону з правого боку даного автомобіля КАМАЗ днз НОМЕР_2 , водій останнього збільшив швидкість та змінив напрямок руху у бік автомобіля Рено Дастер днз НОМЕР_1 та здійснив зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після чого, водій автомобіля КАМАЗ намагався здійснити втечу з місця ДТП, але після незначного переслідування ОСОБА_5 , водій різко зупинив КАМАЗ та втік разом з пасажиром.

Вищевказане доводиться схемою місця ДТП (а.с. 96), листом Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області №2995/115/114/02-2018 від 16.05.2018 року (т.1 а.с.93) та висновком про результати перевірки за повідомленням служби 102 від 14.05.2018 року (т.1 а.с. 94).

Згідно п.8 Розділу 9 Наказу МВС №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» зазначено, що якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП.

Згідно ч.1 ст.256 КупАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

По факту ДТП слідчо-оперативною групою Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області було складено схему, з описом місця ДТП, транспортних засобів за участю, яких сталося ДТП, власників цих т/з та наявних пошкоджень транспортних засобів.

В той же час з вищевказаного листа та висновку слідує, що не було складено відповідний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи.

Крім того слідчо-оперативна група Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, з`ясувала, що за допомогою автомобіля КАМАЗ було скоєно не тільки ДТП, а і крадіжку мінеральних добрив із ТОВ «Агрофірма «Хорольська», тому водій автомобіля і намагався втекти з місця ДТП, оскільки автомобіль був завантажений викраденими мінеральними добривами.

За фактом крадіжки мінеральних добрив було відкрито кримінальне провадження № 0000157 від 17.04.2018 року за ч. 3 ст.185 КК України.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суд Полтавської області від 10.07.2018 року в справі №548/786/18 (т.1 а.с. 87, 88), яка набрала законної сили 17.07.2018 року (згідно матеріалів справи №548/786/18) закрито кримінальне провадження № 0000157 по обвинуваченню відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме крадіжки мінеральних добрив ТОВ «Агрофірма «Хорольська» шляхом завантаження викраденого до належного відповідачу ОСОБА_3 автомобіля марки КАМАЗ д.н.з НОМЕР_2 та вивезення за межі підприємства, в зв`язку з відмовою представника потерпілогоТОВ «Агрофірма «Хорольська» від обвинувачення.

Вподальшому ТОВ ЯВІР-2005 звернулось до СК "Провідна", з якою по відношенню до автомобіля КАМАЗ днз НОМЕР_2 було укладено відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, для виплати страхового відшкодування.

СК "Провідна" листом №17-10/12085 від 20.11.2018 року (т.1 .а.с. 89) повідомила ПП "Явір-2005" про відмову у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений 16.04.2018 року внаслідок ДТП автомобіль РЕНО ДАСТЕР НОМЕР_1 , оскільки відповідно до Довідки виданої Хорольським ВП по факту ДТП - не зафіксовано винного водія у настанні вказаної ДТП, так як він зник з місця ДТП. В зв`язку з вищевказаним, до отримання документа підтверджуючого настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого т/з, відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

МТСБУ листом №3.1-05/7556 (т.1 а.с. 10) повідомило ПП "Явір-2005" про неможливість виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Поянення представника відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 адвоката Павелко Р.С., що позивач повинен був звернутися саме до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування,суперечать нормам ч.1 ст.12, ч.2 ст.14, ст.1187, ст.1194 ЦК України, оскільки позивач, як потерпіла сторона, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права.

Таким чином, відмова СК "Провідна" у виплаті страхового відшкодування не позбавляє ПП "Явір-2005" права на звернення з вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 344/10730/15-ц (у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року, у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16), потерпілий має право відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірі та в обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Вищевказаним спростовується позиція представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Павелка Р.С., викладена у відзиві на позов, що належними відповідачами по справі є МТСБУ та СК "Провідна".

В зв`язку з вищевказаним позивач звернувся до ПП «ПОЛТАВА АВТО ЛАЙН»для відновлення свого транспортного засобу та замовив у ТОВ «Соллі Плюс Полтава» нові запасні частини, що не підлягають ремонту (заднє крило, двері) на суму 14 966, 00 грн. (т.1 а.с. 91) і оплачено їх вартість згідно видаткової накладної (т.2 а.с. 218) та платіжного доручення №1240 від 07.05.2018 року. (т.2 а.с. 219)

За наслідками проведеного ремонту автомобіля позивачем, на підставі акту виконаних робіт ПП «ПОЛТАВА АВТО ЛАЙН»№000000406 від 22.05.2018 року (т.1 а.с. 92) та рахунку-фактури №СФ-000455 від 22.05.2018 року (т.2 а.с. 220) згідно платіжного доручення №1448 від 24.05.2018 року (т.2 а.с.221) сплачено на рахунок отримувача ПП «ПОЛТАВА АВТО ЛАЙН» 19 652, 40 грн.

З огляду на вищевикладені обставини, позивачу внаслідок ДТП фактично було завдано шкоди на суму 34 618, 40 грн.

Відповідачами надано пояснення під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000157, яке витребувано та досліджено судом.

Згідно протоколів допиту відповідачів підозрюваного ОСОБА_1 (а.к.п.89, 90) та підозрюваного ОСОБА_2 (а.к.п. 80-82),вони обидва дали показання, що «16.04.2018 року змовилися на викрадення мінеральних добрив ТОВ «Агрофірма «Хорольська», де працюють агрономами, та близько 22:30 поїхали до комори №3 в с.Глибока Долина Лубенського (бувшого Хорольського району), де завантажили на КАМАЗ 12 біг-бегів з міндобривами і вивезли їх з комори. Вподальшому автомобіль із вантажем, як вони пояснюють, був затриманий охороною ТОВ "Явір-2005".

Згідно протоколу допиту відповідач ОСОБА_3 (а.к.п. 71-73) дав показання, що у його власності знаходиться автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який 16.04.2018 року з його дозволу взяв у користування його син ОСОБА_4 .

Згідно протоколу допиту відповідач ОСОБА_4 (а.к.п. 43-46) підтвердив, що 16.04.2018 року, на момент вчинення ДТП, саме він був за кермом автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який він взяв у користування у свого батька ОСОБА_3 .

Обставини вищевказаної ДТП підтверджуються протоколами допитів ОСОБА_5 (а.к.п. 35), який був за кермом автомобіля Дастер і ОСОБА_6 (а.к.п.29-31), який був пасажиром у цьому автомобілі.

Згідно ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Верховний Суд у постанові Касаційного Цивільного Суду від 5 серпня 2020 року у справі № 456/881/17 та зазначає, що зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою.

Дослідженими судом доказами підтверджується вина у вчиненні ДТП саме водія КАМАЗ днз НОМЕР_2 Піучевського ОСОБА_7 , так як у нього був намір спочатку втекти від переслідування автомобіля позивача Рено Дастер днз НОМЕР_1 , а коли охорона наздогнала його, то останній вчинив наїзд на службове авто позивача з метою недопущення його зупинки, але не отримавши очікуваного результату зупинив свій автомобіль та втік.

Отже, після скоєння ДТП водій КАМАЗу днз НОМЕР_2 Піучевський ОСОБА_7 , розуміючи, що завдав матеріальної шкоди не лише автомобілю позивача, а й автомобілю батька, не здійснив після цього зупинку для встановлення та фіксації ДТП, а намагався втекти на автомобілі з місця ДТП, а коли це не вдалося, то він втік із автомобіля.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП доводиться: 1) протоколами допиту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; 2) схемою місця ДТП. Адміністартивний протокол відсутній, так як винний водій втік з місця ДТП.

Невинність ОСОБА_4 у скоєнні ДТП не підтверджується жодними доказами, окрім пояснень з протоколу допиту ОСОБА_4 де він пояснює, що ДТП сталося з вини водія Рено Дастер, які суд розцінює, як спробу уникнути відповідальності.

Позивач вказує, що злагоджені, сукупні дії ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по вчиненню крадіжки стали наслідком ДТП, оскільки міститься причинний зв?язок між змовою на вчиненням крадіжки та вивезення мінеральних добрив (тобто - дія) та настанням ДТП, як наслідок вивезення крадених мінеральних добрив.

Про єдність наміру на вчинення крадіжки мінеральних добрив свідчить зокрема те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 змовилися, а ОСОБА_4 міг і повинен був би піддати сумніву законність вивезення мінеральних добрив в нічний час в рахунок їхньої зарплати. Суд критично ставиться до цієї позиції позивача, оскільки вина ОСОБА_4 у скоєнні крадіжки добрив не встановлена під час досудового розслідування.

Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не причетні до вищевказаної ДТП, так як не керували автомобілем КАМАЗ, то, на переконання суду, вони є неналежними відповідачами по справі і в задоволенні позовних вимог до них слід відмовити, а всю суму завданої шкоди слід стягнути із ОСОБА_4 виходячи із вищенаведеного.

Згідно абз.3 п.3 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» . Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.

У ч. 4 ст. 1187 ЦК передбачено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно позиції Верховного Суду у постанові Касаційного Цивільного Суду від 5 серпня 2020 року у справі № 456/881/17 - Власник автомобіля відшкодовує шкоду спричинену належним йому ТЗ лише у разі якщо останній вибув із його володіння неправомірно. Проаналізувавши частину четверту статті 1187 ЦК України суд прийшов до висновку, що умовою застосування частини четвертої статті 1187 ЦК України є заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи (осіб), тобто поза волею його власника (володільця). При цьому передання власником транспортного засобу з порушенням публічних норм не є його неправомірним заволодінням, з огляду на наявність волі власника.

Позивач вказує, що ОСОБА_3 надав у користування ОСОБА_4 , належний йому автомобіль КАМАЗ днз НОМЕР_2 , а тому дорожньо-транспортна пригода сталася зокрема внаслідок такого передання на добровідьній основі, неналежного контролю за зберіганням та використанням транспортного засобу КАМАЗ його власником ОСОБА_3 .

Оскільки відповідач ОСОБА_3 добровільно дав сину ОСОБА_4 автомобіль, яким ніхто неправомірно не заволодівав і цьому не спонукала поведінка власника, то, на переконання суду, ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі і в задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити.

В абз.2 п.14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого у відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

В судовому засіданні судом обговорено відповідно до абз.2 п.14 вищевказаної постанови, що замінені крило і двері , які не можуть використовуватись за призначенням перебувають у позивача і за заявою відповідача будуть йому повернуті.

В той же час суд позбавлений можливості вирішити долю цього майна на момент ухвалення рішення, так як відповідач ОСОБА_4 не написав відповідної заяви.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що саме відповідач ОСОБА_4 є особою, яка заподіяла матеріальну шкоду позивачу в розмірі 34 618,40 грн., а тому позов підлягає до задоволення не солідарно із усіх відповідачів. Всю суму шкоди слід стягнути саме із відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921, 00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-14, 76-81, 141, 209-211, 213, 216, 221, 228, 229, 235, 240-242, 258, 259,263-265,268, 354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Явір-2005» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином,- задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ТОВ «Явір-2005»матеріальну шкоду, завдану злочином на загальну суму 34 618, 40 (тридцять чотири тисячі шістсот вісімнадцять гривень сорок копійок) грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ТОВ «Явір-2005» судовий збір в сумі 1921,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач ТОВ «Явір-2005», ,місцезнаходження: 36007, м. Полтава, вул. Хлібозаводська, 7,

Представникипозивача Невський Роман Анатолійович, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ,

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ,

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ,

Представниквідповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Павелко Руслан Сергійович, юридична адреса: АДРЕСА_6 оф.1

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5

Представниквідповідача ОСОБА_3 адвокат Павленко Анатолій Іванович,юридична адреса: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 6, оф. 17

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в АДРЕСА_8 , ідентифікаційний номер невідомий.

Повний текст судового рішення складено 30.12.2022 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна