провадження №2/279/904/22
Справа № 279/1618/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2022 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.,

секретаря Петрук О.І.

розглянувши в м. Коростені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача : Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради про визначення місця проживання дитини ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька для його самостійного виховання по АДРЕСА_1 .

Вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 29.09.2020, серії НОМЕР_1 , у нього з відповідачкою ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ОСОБА_2 у шлюбі позивач не перебуває. Відповідно до нотаріального договору дарування частини квартири від 11.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С. , він подарував своєму сину, ОСОБА_3 ,1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

До цього, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради від 12.10.2020, за №547, зареєстрував місце проживання свого сина - ОСОБА_3 за своєю адресою реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 . З моменту народження ОСОБА_3 проживав з позивачем . Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 до 24.04.2022 (включно) перебувала у щорічній відпустці. Проте, через військовий стан, остання повинна постійно перебувати за місцем своєї роботи у Житомирській обласній прокуратурі (м. Житомир). Син до дитячого садочку не ходить та перебував постійно з ним та нянями. Фактично син перебуває з мамою лише на вихідних днях. У Житомирі відповідачка не має власного житла, що робить неможливим перебування з нею малолітньої дитини.

В судове засідання позивач не з`явився , на адресу суду направив клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася , надав суду відзив, у якому зазначила , що не заперечує проти проживання дитини з батьком.

Представник третьої особи Фіцай Н.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 в своїй заяві зазначила, що не заперечує, проти проживання дитини разом з батьком.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Рішення , виконавчим комітетом Коростенської міської ради " Про затвердження висновку органу опіки і піклування Коростенської міської ради" Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 " не було прийнято.

Причин не затвердження такого висновку органу опіки , виконавчим комітетом Коростенської міської ради , суду не повідомлено, а лише констатовано факт, що більшість утрималася.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи не убачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України,ст.ст. 161 СК України , суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його батька - ОСОБА_1 , для його самостійного виховання по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення .

Суддя: В.П.Коваленко