КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9159/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Київ

Справа № 753/11990/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року, постановлену у складі судді Трусової Т.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» про визнання припиненим договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі,

встановив:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Київської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст», у якому просив: визнати припиненим договір оренди земельної ділянки площею 1,6678 га, кадастровий номер :96:472:0101, розташованої за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, м/р Осокорки, укладений 11.04.2018 між Київською міською радою та Обслуговуючим кооперативом «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст», скасувати державну реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянки ОК «СДК «Ентузіаст» та скасувати її реєстрацію в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року позов залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, оскільки надійшла заява представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду.

До початку розгляду судом вказаної заяви представник Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» -Кузьмін Д.Л. подав заяву про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що враховуючи особливість предмета доказування, після відмови у призначенні судової експертизи, не повідомлення судом про надходження рахунку про оплату експертизи, у зв`язку з чим призначена судом експертиза була залишена без виконання, позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Перекладання процесуальної відповідальності на позивача за невиконання своїх обов`язків вважає несправедливим. Посилається на правовий висновок ВС КЦС, викладений в постанові від 30 червня 2022 року в справі № 753/1625/21. Вказує, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Крім того, понесення витрат на правову допомогу адвоката не були підтверджені. Вказує, що в прохальній частині заявником не заявлено клопотання про постановлення додаткового рішення в порядку ст.270 ЦПК України, тому у суду відсутні підстави для розгляду клопотання про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу. Адвокатом Кузьміним Д.Л. до закінчення судових дебатів будь-яких заяв з приводу подачі протягом 5 днів після ухвалення судового рішення доказів понесених відповідачем витрат на правову допомогу суду не подавалось. Така заява на електронну адресу представника позивача надійшла 13.06.2022 року, тобто після постановления ухвали від 13.06.2022 року. Відзив на позовну заву не містив попереднього розрахунку судових витрат Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст». Таким чином наявні підстави для залишення без розгляду клопотання про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу.

Крім того, заявляє про зменшення судових витрат. В матеріалах справи відсутні докази оплати роботи адвоката Кузьміна Д.Л. при розгляді справи - квитанції, платіжні доручення, розписки (будь-якого платіжного документу). Договором про надання правової допомоги не визначено порядку здійснення оплати гонорару адвоката, у зв`язку із чим витрати відповідача на оплату гонорару адвоката можуть бути понесені шляхом здійснення оплати Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» у безготівковій або в готівковій формі. При здійсненні розподілу судових витрат та вирішенні питання про стягнення понесених витрат на користь Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» вирішальним є доведення саме витрат відповідача, а не факту підписання акту приймання-передачі послуг між клієнтом та адвокатом. Разом з тим, суду не надано належних доказів, підтверджуючих витрати Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» на оплату правової допомоги, що є підставою для відмови у стягненні заявлених витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» - Кузьмін Д.Л., вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Вказує, що наведені в заяві про компенсацію судових витрат дії позивача є необґрунтованими діями, які свідчать про недобросовісне використання позивачем процесуальних прав, а у деяких випадках, зловживання процесуальними правами. Станом на момент подання заяви були відсутні підстави для застосування ст.270 ЦПК України та подання клопотання про постановлення додаткового рішення. Заява про компенсацію судових витрат подана в порядку ст.142 ЦПК України, яка не вимагає від заявника клопотання про постановлення додаткового рішення.

Зазначає, що заява про компенсацію судових витрат надсилалась через Електронний суд 13.06.2022 року до судового засідання. Ухвалою суду про залишення позову без розгляду від 13.06.2022 року підтверджено, що заява надійшла до початку судового засідання. При цьому, копію цієї заяви було надіслано представнику позивача на офіційну електронну адресу. Крім того, розгляд заяви відповідача було відкладено, а тому права позивача не порушені. При вирішенні питання про залишення позову без розгляду судові дебати не проводяться, а відповідно до ч.6 ст. 142 ЦПК України заявник має право протягом п`ятнадцяти, не п`яти, днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду звернутись із заявою про компенсацію судових витрат.

Вказує, що згідно з умовами договору про надання правової допомоги кооперативу надано строк для сплати за послуги адвоката протягом 90 днів після закінчення розгляду у суді першої інстанції. На час вирішення питання про стягнення судових витрат не було сплачено за послуги адвоката, проте даний факт не може бути перешкодою для суду у стягненні судових витрат з позивача, враховуючи практику Верховного Суду, зокрема, у постанові від 01.09.2021 у справі №178/1522/18, у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у постанові від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, у постанові від 02.12.2020 року у справі №317/1209/19 . Зазначає, що ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ» і на даний час не сплачено за послуги адвоката. Додатковою угодою від 05.09.2022 року до договору №10/12-21 від 10.12.2021 року, сторонами погоджено внесення змін до п.3.1 договору в частині розрахунків, яким передбачено кінцевий строк оплати послуг - до 31.12.2022 року включно.

Посилається на те, що матеріалами справи спростовуються доводи апелянта, що адвокатом, який представляє ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ», не подано жодного процесуального документа, а актом приймання-передачі наданих послуг від 12.06.2022 року підтверджується, що адвокатом надано, а кооперативом прийнято послуги з правової допомоги, зокрема: надання первинної консультації щодо підстав та способу захисту прав клієнта; ознайомлення із матеріалами судової справи; збір необхідних доказів; формування правової позиції по справі, що включає в себе правовий аналіз документів клієнта, вивчення нормативно-правових актів у сфері правовідносин між сторонами спору, огляд та аналіз судової практики, та інша підготовка та подання до суду заяв з процесуальних питань, в тому числі заперечень на клопотання позивача про повторне направлення матеріалів на експертизу, заяву про компенсацію судових витрат; роз`яснення з правових питань в процесі розгляду судової справи № 753/11990/20; участь в судових засіданнях суду першої інстанції 23.12.2021 року та 25.05.2022 року.

Посилається на те, що договором про правову допомогу передбачена оплата в сумі 15000 грн., а сам договір був укладеним на стадії підготовчого провадження, після встановлених судом строків для подання відзиву та інших заяв по суті справи. Судом першої інстанції при стягненні судових витрат вже враховано, що судовий процес не завершився ухваленням рішення по суті спору, а тому з позивача підлягають стягненню судові витрати частково, фактично від половини їх вартості, що є справедливим по відношенню до позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» - Кузьмін Д.Л. засобами електронного зв`язку подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив визнати припиненим договір оренди земельної ділянки площею 1,6678 га, кадастровий номер :96:472:0101, розташованої за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, м/р Осокорки, укладений 11.04.2018 між Київською міською радою та Обслуговуючим кооперативом «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» (далі також - ОК «СДК «Ентузіаст»), скасувати державну реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянки ОК «СДК «Ентузіаст» та скасувати її реєстрацію в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.08.2020 року відкрито провадження за цим позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.08.2021 року за клопотанням представника позивача призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі.

12.11.2021 року до суду надійшло клопотання експерта про забезпечення обстеження об`єкта дослідження та надання додаткових відомостей і матеріалів, необхідних для проведення дослідження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2021 року поновлено провадження у справі та для вирішення клопотання експерта призначене підготовче засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2021 року внесено зміни до ухвали про призначення експертизи, витребувано необхідні для проведення дослідження відомості і матеріали, справу направлено до експертної установи для проведення експертизи та зупинено провадження у справі.

28.01.2022 року від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про залишення ухвали про призначення експертизи без виконання з тих підстав, що позивач не здійснив оплату вартості експертизи.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2022 року провадження у справі поновлено та справу призначено в підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 25.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про повторне направлення матеріалів справи до експертної установи для проведення експертизи, відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про відвід судді, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судове засідання 13.06.2022 року.

26 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

13 червня 2022 року представник відповідача ОК «СДК «Ентузіаст» Кузьмін Д.Л. засобами електронного зв`язку подав заяву про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, в порядку ст. 142 ЦПК України, в сумі 15 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року позов залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 23 червня 2022 року без виклику сторін. Встановлено позивачу семиденний строк для подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

22 червня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання, у якому він просив відмовити у покладенні на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що зміст заяви про компенсацію витрат не відповідає вимогам статті 270 ЦПК України, заява відповідача надійшла на його електронну адресу вже після постановлення ухвали, відзив відповідача на позовну заяву не містив попереднього розрахунку судових витрат, відсутні докази оплати роботи адвоката, а розмір витрат на правову допомогу не співмірний обсягу наданої правової допомоги.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що доказів сплати відповідачем коштів за договором про надання правової допомоги суду не надано, проте вказана обставина не має значення для справи, оскільки розмір гонорару адвоката чітко визначений договором, а за змістом положень пункту 1 частини другої статті 137 та частини восьмої статті 141 ЦПК України розподілу за результатами розгляду справи підлягають не лише фактично сплачені стороною витрати на професійну правничу допомогу, а й ті, які мають бути сплачені в майбутньому.

Суд вважав, що не заслуговують на увагу і інші доводи представника позивача, оскільки дослідженням матеріалів справи установлено, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу пропорційний до предмета спору, складності справи, обсягу і характеру доказів у ній, а також значення справи для ОК «СДК «Ентузіаст», який у цій справі фактично діяв в інтересах усіх членів кооперативу.

Суд враховував, що правова допомога адвокатом Кузьміним Д.Л. надавалась впродовж шести місяців на стадії підготовчого провадження, а позов залишено без розгляду до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим дійшов до переконання, що для цілей розподілу судових витрат у цій справі повинна враховуватись лише Ѕ частина гонорару адвоката, яку відповідач має сплатити за договором про надання правової допомоги.

Судом установлено, що усі описані у заяві відповідача обставини неналежної процесуальної поведінки сторони позивача у цій справі дійсно мали місце. З огляду на характер такої поведінки та систематичність вчинення позивачем (його представником) дій (бездіяльності), які призвели до затягування розгляду справи, суд погодився з доводами відповідача про те, що позивач недобросовісно використовував свої процесуальні права, а в деяких випадках і зловживав ними. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на позивача витрат ОК «СДК «Ентузіаст» на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає матеріалам справи та зроблений з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання щодо компенсації судових витрат, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення цієї заяви, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що дії позивача при поданні позову були необґрунтованими, та/або дії позивача були спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення, тоді як звернення до суду з заявою про залишення позову без розгляду є диспозитивним правом позивача, передбаченим нормами ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2,3 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення і, у разі залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, при цьому матеріалами справи має бути підтверджено, що дії позивача при поданні позову були необґрунтованими.

Системний аналіз частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами ( висновок Верховного Суду у постанові від 31 січня 2022 року у справі № 462/1026/19).

Під зловживанням процесуальними правами законом у ст. 44 ЦПК України визначено наступне. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття необґрунтованих дій сторони.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц зазначено, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

В заяві про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи представник відповідача ОК «СДК «Ентузіаст» Кузьмін Д.Л. посилається на те, що вже на стадії подання позову позивач знав або не міг не знати про фактичний поділ спірної земельної ділянки та скасування її реєстрації, у зв`язку з чим позов має ознаки завідомо безпідставного, та впродовж усього періоду розгляду справи діяв недобросовісно, а саме: на порушення положень цивільного процесуального закону не надав усі докази та клопотання про призначення експертизи разом з поданням позовної заяви; безпідставно зволікав із збиранням доказів, подавав їх суду за межами встановлених строків і без необхідного обґрунтування; свідомо затягував розгляд справи; не з`явився в судове засідання, у якому вирішувались питання, які прямо впливали на можливість проведення заявленої ним експертизи; не виконав своєчасно та в повному обсязі вимоги ухвали суду про надання експерту додаткових матеріалів та не оплатив вартість експертизи, що зумовило повернення ухвали суду про призначення експертизи без виконання; безпідставно вимагав повторного направлення матеріалів справи до експертної установи та заявив безпідставний відвід судді.

За міркуванням представника відповідача, наведені обставини свідчать про недобросовісне використання позивачем процесуальних прав, а в деяких випадках, і про пряме зловживання ними, що суперечить завданню цивільного судочинства, порушує право відповідача на судовий розгляд протягом розумного строку і є підставою для покладення на позивача усіх його витрат на правничу допомогу.

Однак зазначені доводи заяви помилково визнані судом першої інстанції обґрунтованими, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненим договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки вважав, що його право порушено.

Вказана заява не містить доводів на підтвердження того, що витрати, здійснені відповідачем, виникли внаслідок необґрунтованих дій позивача та у заяві не вказано, внаслідок яких саме необґрунтованих дій позивача відповідач поніс такі витрати, а міститься лише посилання про недобросовісне використання позивачем процесуальних прав, а у деяких випадках, пряме зловживання процесуальними правами.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Крім того, у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, що відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі № 9 зп).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

За викладених обставин, під час розгляду заяви судом не встановлено факту зловживання процесуальними правами зі сторони позивача, також не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Процесуальні дії позивача під час розгляду справи судом першої інстанції узгоджуються зі статтею 43 ЦПК України.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, що встановлюється за наслідками розгляду справи.

Відповідно до правового висновку, наведеного Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 644/7976/18, виходячи «із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України , необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом».

Тобто, саме по собі звернення з позовом до суду та неявка у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень.

Отже, відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

Таким чином, оскільки у заяві про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу не міститься доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, зловживання процесуальними правами шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, або доказів, що дії позивача були спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення і таких доказів не надано і суду апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність вимоги представника відповідача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача було надано копію до договору про надання правової допомоги від 10.12.2021 № 10/12-21, копію ордеру на надання правничої допомогу та копію акту приймання-передачі наданих послуг від 12.06.2022 ОК «СДК «Ентузіаст», згідно з яким відповідачу надано правничу допомогу на загальну суму 15 000 грн.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Проте стороною відповідача не було надано документу, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Посилання суду першої інстанції на зміст положень п.1 ч. 2 ст. 137 та ч.8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких розподіл витрат за результатами розгляду справи підлягають не лише фактично сплачені стороною витрати на професійну правничу допомогу, а й ті, які мають бути сплачені в майбутньому, в даному випадку є помилковим, оскільки вказані положення ЦПК України застосовуються при вирішенні питання про розподіл судових витрат під час ухвалення рішення по суті позовних вимог, яким закінчується розгляд справи.

Однак, частиною п`ятою ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Оскільки, в даному випадку позов залишено без розгляду, то застосуванню підлягає ч. 5 ст. 142 ЦПК України, за змістом якої, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, тобто вже понесених судових витрат.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищенаведеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може вважатися такою, що постановлена з правильним застосуванням норм процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для її скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви представника Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви представника Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» Кузьміна Дениса Леонідовича про покладення на позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 січня 2023 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.