1Справа № 335/6863/21 2/335/216/2022
19 травня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Новік Л.О., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
30.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування позову вказавши наступне.
01.05.2016 року між сторонами було укладено договір позики на суму 25 000 доларів США, що станом на 14.06.2021 року за офіційним курсом НБУ (за 1 долар 27,04 гривні) становить 676 000 гривень. На підтвердження зазначеного договору відповідач надав позивачу розписку про отримання вказаної суми грошових коштів та зобов`язався повернути грошові кошти позивачу у строк до 01.05.2021 року. Однак, відповідач умови договору позики щодо повернення коштів позивачу не виконав.
У зв`язку з неповерненням позичальником суми боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути у судовому порядку з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 676 000 гривень та судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою суду від 01.07.2021 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову, на виконання якої представником позивача 12.07.2021 року суду подано відповідну заяву про усунення недоліків позову, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 23.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 29.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, згідно раніше поданої письмової заяви, просили провести розгляд справи у їх відсутність. Заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі від позивача та його представника не надходило.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 01.05.2016 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму позики у строк до 01.05.2021 року, при цьому повернення позики має бути здійснено повністю. Сторони домовилися, що договір позики укладається безвідсотковим, позичальник має право достроково повернути позикодавцю суму позики.
На підтвердження укладення договору позики відповідач надав позивачу розписку про отримання вказаної суми грошових коштів у розмірі 25 000 доларів США, відповідно до якої зобов`язався повернути їх у повному обсязі у строк до 01.05.2021 року.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У справі № 6-63 цс13 , № 6-50 цс 16 та в інших справах Верховний Суд України зробив правовий висновок у відповідності до якого: «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».
Оцінюючи зміст розписки, суд приходить до висновку, що за формою та змістом вказана вище розписка містить всі необхідні умови передбачені договором позики, а саме містить посилання на отримання коштів, суму позики термін позики та термін її повернення.
Отже, позивачем підтверджено, що умови договору позики ним було виконано у повному обсязі, шляхом надання відповідачу грошових коштів у розмірі 25 000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою ОСОБА_2 про отримання грошових коштів.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На час розгляду справи судом не встановлено обставин щодо повернення отриманих відповідачем грошових коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про невиконання відповідачем умов договору позики.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Так, в перерахунку на гривню за офіційним курсом НБУ розмір суми боргу за договором позики становить 676 000 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (за 1 долар США - 27,04 грн. станом на 14.06.2021 року, дату складання позовної заяви), який відповідачем не спростовано та ним не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини.
Надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог про наявність за відповідачем заборгованості за договором позики у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, та вважає обґрунтованими доводи позивача щодо підстав стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики.
Враховуючи те, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 676 000 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 760 гривень, що документально підтверджені квитанцією № 1508410 від 12.07.2021 року.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 676 000 гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 760 гривень 00 копійок, а всього стягнути 682 760 (шістсот вісімдесят дві тисячі сімсот шістдесят) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В. Калюжна