Справа №461/4799/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

представника позивача Любашевського В.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лихачова Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач - Львівське комунальне підприємство «Старий Львів»

(79008, м. Львів, вул. Сербська,15, ),

до

відповідач - ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 ),

відповідач - ОСОБА_3

( АДРЕСА_1 ),

відповідач - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ),

про стягнення заборгованості,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

14.09.2022 року Львівське комунальне підприємство «Старий Львів», в особі представника Любашевського Вячеслава Полікарповича, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачам, як власникам (співвласникам, мешканцям) кв. АДРЕСА_2 ЛКП «Старий Львів» надаються послуги з утримання будинку. Вказані послуги надаються позивачем на підставі п. 1 ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11.10.2018 р. «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові». Оскільки, співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , у порядку передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, послуги з обслуговування вказаного будинку надаються позивачем без укладення відповідного договору. Відповідачі оплату за отримані житлово-комунальні послуги здійснюють частково і за період з серпня 2021 року по вересень 2022 року включно, заборгували перед позивачем за оплату цих послуг 2534 грн. З урахуванням наведеного, Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» просить позов задовольнити та стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги у розмірі 2534 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2481 грн.

Ухвалою суду від 16.09.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.10.2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зокрема, відповідач вказує, що позивачем не надано інформації щодо історії походження суми у розмірі 2532 грн., яку ЛКП наводить як борг за комунальні послуги. На думку відповідача послуги з утримання будинку надаються неналежним чином, а розрахунки та нарахування які здійснює позивач не відповідають дійсності та нічим не обґрунтовуються. Окрім того, позивачем у суму боргу включено нарахування за серпень 2022 року у розмірі 164 грн. 54 коп., яку відповідачем було сплачено ще 23.09.2022 року.

12.10.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, також подано доповнення та додатки до неї. У відповіді на відзив позивач вказує, що обов`язок та відповідальність по утриманню майна співвласників будинку, у разі не обрання ними форми управління будинком або форми управління будинком або не укладення договору на утримання з відповідним управителем, покладається на самих же співвласників такого будинку. Послуги з обслуговування будинку, які надає позивач складаються з вивезення побутових відходів; дератизації; обслуговування систем водопостачання та водовідведення; обслуговування димо-вентиляційних каналів; поточного ремонту; освітлення місць загального користування та прибирання прибудинкової території, що підтверджується наданим відповідачем до відзиву повідомленням на оплату отриманих послуг. Виконання інших робіт, надання послуг співвласникам будинку може здійснюватися позивачем лише за рішенням самих же співвласників будинку.

19.10.2022 року від відповідачів надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив. Останні зазначають, що оплату за житлово-комунальні послуги здійснюють вчасно та в повному обсязі, а заявлена у позові заборгованість є безпідставною не тому, що відповідач ще не отримав проектно-кошторисну документацію, а оскільки він не вважає роботи по приєднанню будинку до системи електромереж комунальною послугою. Оплата за спожиту електроенергію, згідно квартирного лічильника на рахунок позивача, і є оплатою за комунальні послуги.

У судовому засіданні 14.11.2022 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_1 , кожен окремо, позовні вимоги заперечили з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. У задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли заяви про проведення розгляду справи у їх відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_4 та є споживачами комунальних послуг, які надаються Львівським комунальним підприємством «Старий Львів», на підставі ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11.10.2018 р. «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові», згідно якої Львівські комунальні підприємства, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинками та їх обслуговування, залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова, які перебували на балансовому обліку цих підприємств, до часу прийняття рішення власниками цих квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , в порядку передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а тому послуги з обслуговування вказаного будинку надаються позивачем без укладення договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Відповідно до позовної заяви ЛКП просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 2534 грн. за період з серпня 2021 року по вересень 2022 року.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, зокрема щодо їх відповідності вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положення ЦК України, зокрема ст.16 визначають, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановленні під час судового розгляду обставини, свідчать про те, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів покладених в обґрунтування позовної заяви стосовно того, що у відповідачів наявна заборгованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з серпня 2021 року по вересень 2022 року заявлена позивачем, з огляду на нижченаведене.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що послуги з обслуговування будинку, які надає позивач складаються з вивезення побутових відходів; дератизації; обслуговування систем водопостачання та водовідведення; обслуговування димо-вентиляційних каналів; поточного ремонту; освітлення місць загального користування та прибирання прибудинкової території.

Наведені твердження не заперечив в ході судового розгляду представник позивача.

З долученого до матеріалів справи розрахунку неможливо встановити, які саме з перелічених послуг надавалися відповідачу та за яким принципом здійснювалося нарахування таких. Належного обґрунтування походження нарахованих сум матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону: підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З аналізу наведеного законодавчого визначення первинного документу та норми ст. 9 Закону можна дійти висновку, що розрахунок заборгованості виведений ЛКП «Старий Львів» є зведеним обліковим документом та призначений саме для контролю та впорядкування оброблення даних, тобто внутрішнього обліку, але сам по собі не засвідчує та не встановлює факти надання відповідних комунальних послуг відповідачам (за відсутності належних та допустимих доказів фактичного надання таких послуг).

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 331/7975/13-ц зазначив, що розрахунок заборгованості не є доказом існування будь-яких правовідносин, та відповідно не може бути визнаним судом належним доказом утвореної заборгованості, оскільки він є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності заборгованості.

Представник позивача у відповіді на відзив також зазначає, що на підставі рішень зборів співвласників від 20.07.2021р. та від 19.08.2021р. щодо фінансування робіт по збільшенню електричної потужності в будинку, позивачем, витрати по вказаних роботах включені у повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг за серпень, вересень, жовтень 2021 р. і зазначені у розділі «інші послуги». Оплата визначалася від загальної площі будинку, а саме - 521, 40 м.кв (загальна площа будинку) : 41608,93 грн. (вартість робіт з ПДВ) = 79,80 грн. за м.кв., що без врахування сум ПДВ становить: 66,5 грн. за м.кв. Вказана сума розподілена для оплати співвласниками будинку на три місяці по 22,1673 грн. (66,5:3) без ПДВ за кв.м. Для відповідачів визначена оплата по фінансуванню робіт по збільшенню електричної потужності в будинку 658,36881 грн., (29,70 кв.м. загальної площі квартири х 22,1673 грн.), що з ПДВ (1,2) становить 790,042572 грн. за кв.м. Заборгованості відповідачів, з врахуванням витрат по фінансуванню робіт по збільшенню електричної потужності в будинку, за серпень, вересень, жовтень 2021р. становить 2369, 46 грн., а саме за серпень: нараховано - 936,74 грн., сплачено - 146, 72 грн., борг -790,02 грн.; за вересень нараховано - 936,14 грн., сплачено - 146,72 грн., борг -789,42 грн.; за жовтень нараховано 936,74 грн., сплачено - 146,72 грн., борг - 790,02 грн. Також представник позивача зазначає, що на час подання позову - 14.09.2022р. заборгованість, разом із зобов`язаннями по поточних платежах, становила 2534,0 грн. 29.09.2022 р., а відповідачами сплачено 164,54 грн. Загальна заборгованість на 12.10.2022р. становить 2369,46 грн. (2534 - 164,54). Водночас, позивач не зазначає про зменшення розміру позовних вимог у цій частині, а просить суд задовольнити такі у повному обсязі, тобто у сумі 2534 грн.

Відповідно до протоколу № 17 мешканців будинку АДРЕСА_3 від 20.07.2021 року, директор ЛКП «Старий Львів» ? Білоус О.І., проінформував мешканців, що існуюча потужність будинку станом на липень 2021 року на квартири становить - 3кВт, у місцях загального користування 18,9 кВт, згідно технічних умов ПрАТ «Львівобленерго» існуюча потужність будинку має становити - 21,9 кВТ. Тому існує загроза вимкнення електроенергії цілодобового будинку, якщо мешканці не оплатять за виготовлення технічної документації на електропостачання та електромонтажних робіт у сумі - 41608,93 грн. За результатами проведених зборів, було запропоновано мешканцям дану суму розтермінувати на три місяці, у разі відмови оплати ЛКП «Старий Львів» буде звертатись до суду із позовною заявою та в ПрАТ «Львівобленерго» щодо подальшої подачі електроенергії на будинок.

Таким чином, постановлене рішення за результатами зборів носить виключно рекомендаційний характер, мешканцями не було погодженого фінансування робіт по збільшенню електричної потужності в будинку, не узгоджено питання нарахування та оплати. Більше того, рішення зборів не делегувало та не уповноважувало ЛКП здійснювати роботи з приводу не оплати яких заявлено вимоги до позивачів.

В контексті обрахування розрахунку заборгованості варто відзначити, що позивач не навів жодного законодавчого обґрунтування його проведення за принципом «борг розраховано пропорційно до площі квартири».

Отже, наведені факти вказують на те, що витрати по вказаних роботах включені у повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг за серпень, вересень, жовтень 2021 р. є безпідставно та самовільно нарахованими ЛКП «Старий Львів».

Окрім того, відповідно до матеріалів справи, між ПрАТ «Львівобленерго» та ЛКП «Старий Львів», 24.07.2020 року укладено договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №277.115-1309/2.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів. Індивідуальний договір про надання послуг з постачання та розподілу природного газу, послуг з постачання та розподілу електричної енергії укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Виконавець комунальної послуги за індивідуальним договором забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача. Технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання здійснюються суб`єктом, визначеним співвласниками багатоквартирного будинку, за рахунок співвласників. Плата виконавцям комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу, виконавцям комунальної послуги з постачання та розподілу електричної енергії за індивідуальним договором складається з плати за послугу, що розраховується відповідно до засад формування та встановлення цін/тарифів на відповідну комунальну послугу, визначених законом.

З огляду на вищенаведене, ЛКП «Старий Львів» не може ставити вимогу до відповідачів про оплату послуги за виконання робіт по збільшенню електричної потужності, оскільки комунальні послуги з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів, укладених з співвласниками багатоквартирного будинку та надавачем такої послуги, у даному випадку з ПрАТ «Львівобленерго». Оскільки відповідачі є власниками частки у житловому будинку, тобто квартири, місця, які знаходяться у зальному користуванні, фактично не перебувають у їх власності. Таким чином, відповідачі самостійно несуть витрати на освітлення нежитлових приміщень, які перебувають у їх власності, за відповідним договором укладеним з ПрАТ «Львівобленерго».

Варто також відзначити, що суду не надано достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів того, що відповідачам надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в повному об`ємі, в тому числі щодо вивезення побутових відходів; дератизації; обслуговування систем водопостачання та водовідведення; обслуговування димо-вентиляційних каналів; поточного ремонту; освітлення місць загального користування та прибирання прибудинкової території.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний : забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 (співвласник багатоквартирного будинку у м. Львові за адресою: АДРЕСА_5 )), в судовому засіданні пояснили суду, що будинок перебуває в неналежному стані, житлово-комунальні послуги надаються лише з вивезення побутових відходів, інші послуги, які зазначає позивач не надаються взагалі.

Встановлені в ході розгляду справи обставини фактично свідчать про те, що позивач без належного погодження, зокрема з мешканцями будинку, здійснив роботи по збільшенню електричної потужності у будинку, а в подальшому, здійснивши розрахунок заборгованості без належного законодавчого обґрунтування, пред`явив відповідну вимогу відповідачам.

З аналізу викладених вище доводів та мотивів, а також обставин встановлених в ході розгляду справи, за висновком суду, позивачем належними та допустимими доказами не доведено обґрунтованості заявлених вимог, а відтак не встановлено законних підстав для їх задоволення.

З огляду на викладене вище, виходячи із принципів законності, верховенства права, виваженості та розумності, суд доходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ЛКП «Старий Львів» та відсутність законних підстав для задоволення позовної заяви, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, наводячи мотиви та доводи якими суд керувався при ухваленні даного рішення, з огляду на низку тверджень сторін щодо предмету спору наведених під час провадження у справі, що не стали предметом більш детального аналізу, суд вважає за необхідне врахувати позицію Європейського суду з прав людини, який неодноразово у своїх рішеннях вказував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, ?

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Львівське комунальне підприємство «Старий Львів»

(79008, м. Львів, вул. Сербська,15, );

Представник позивача - Любашевський В`ячеслав Полікарпович

(79008, м. Львів, вул. Сербська,15, );

відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );

відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 );

відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

представник відповідача - адвокат Лихачов Роман Борисович

(м. Львів, вул. Симона Петлюри 23/8).

Повний текст рішення суду складено 21 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.