Справа № 510/544/22
Провадження № 2/510/864/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.22 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору дарування від 15.02.2022р.; копія акту прийому-передання майна за договором від 15.02.2022р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09.06.2011р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (щодо земельної ділянки) від 28.11.2016р.; копія витягу про державну реєстрацію прав на нерухомість від 01.07.2011р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_2 ; копія розписки від 27.07.2020р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника ОСОБА_4 , звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначивши, що 15.02.2022р. між ним та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 була досягнута домовленість про дарування нерухомості та земельної ділянки. Тоді ж між сторонами був письмово укладений договір дарування нерухомості, згідно якого відповідачі подарували, а позивач прийняв у дар житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , та присадибну земельну ділянку площею 0,1433 га, розташовану за цією ж адресою. Спірний житловий будинок та присадибна земельна ділянка рахуються зареєстрованими на ім`я власника ОСОБА_2 , вони належать йому на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09.06.2011р. та державного акту серії ЯМ №215402 від 24.12.2012р. на право власності на земельну ділянку відповідно.

Таким чином, у лютому 2022р. позивач прийняв в дар від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 об`єкт нерухомості та присадибну земельну ділянку, від них не відмовлявся, це підтверджується доводами позивача, викладеними у позові, та не заперечувалося відповідачами. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач користується отриманою у дар нерухомістю та земельною ділянкою, доглядає за їх збереженням, сплачує всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до колишнього власника, однак, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від посвідчення договору ухилялися, на прохання позивача не реагували, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на житловий будинок та земельну ділянку на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальники передали безоплатно дарунок позивачу, обдарований прийняв цей дарунок та не відмовився від нерухомості та землі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю та земельною ділянкою, постійно наглядає за збереженням майна, розпорядився щодо догляду за житловим будинком, - тобто правочин між сторонами договору фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах: щодо об`єктів нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, які були безоплатно передані позивачу у дарунок і якими він на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі об`єктів нерухомості підтверджуються доводами позивача, які відповідачі визнали, крім того, обставини дарування самі відповідачі не заперечують. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачами не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат, часу для вирішення питання про оформлення договору.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо житлового будинку та земельної ділянки та встановленні права на нерухомість та землю у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на об`єкти нерухомості за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 220, 328, 334, 386, 392, 717 - 719 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Договір дарування від 15.02.2022 року, згідно із яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подарували, а ОСОБА_1 прийняв у дар житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , та присадибну земельну ділянку площею 0,1433 га із кадастровим номером :02:001:0334, розташовану за цією ж адресою, - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,1433 га із кадастровим номером :02:001:0334, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯМ №215402 від 24.12.2012р. на право власності на земельну ділянку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК