Житомирський апеляційний суд
Справа №278/972/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 21 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року та на додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М.

у цивільній справі №278/972/21 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом. Просили зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: земельною ділянкою кадастровий номер - :02:002:0387, загальною площею - 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та розташованим на ній житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, шляхом приведення господарської будівлі літ. «Б», за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до діючих будівельних норм, санітарних і протипожежних норм за власний кошт.

В обґрунтування поданого позову зазначали, що на підставі договору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, вони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , побудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0387, загальною площею 0,1000 га, та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

По сусідству із вказаною земельною ділянкою розташована земельна ділянка ОСОБА_1 з кадастровим номером :02:002:0383, загальною площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій у липні 2020 року почали проводити будівельні роботи - побудова капітальної господарської будівлі на фундаменті на відстані 1-го метра від спільної межі між ділянками гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1 .

Зведена господарська будівля знаходиться близько паркану позивачів, що порушує правила пожежної безпеки; окрім того, за рахунок довжини близько 10 м. та заввишки понад 2,5 м. (покрівля) порушено санітарні норми та інсоляції ділянки, що призвело та призведе у майбутньому для господарства позивачів до певних наслідків.

Позивачі вважають, що відповідачем при будівництві господарської споруди відносно їх земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , порушено норми ДБН та правила пожежної безпеки, а також правила добросусідства.

Для відновлення своїх прав позивачі звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: земельною ділянкою кадастровий номер - :02:002:0387, загальною площею - 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і соруд, що розташована: АДРЕСА_1 та розташованим на ній житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, шляхом перенесення господарської будівлі «Б», яка належить до будинковолодіння ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань не менше 1 м. від межі сумісної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку (будівлі) з урахуванням протипожежних вимог щодо мінімальної відстані між будівлями, що розташовані у будинковолодінні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вище вказаною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 908,00 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 908,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2022 року заяву адвоката Олени Романюк про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 10400,00 грн.

У поданій через представника ОСОБА_2 апеляційній скарзі Поляк Давид Мотелевич просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, оскаржувані судові рішення незаконні та необґрунтовані, ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема апелянт вважає, що в даному випадку позовні вимоги сформульовані не чітко та не зрозуміло. Не можливо зрозуміти, чого конкретно хочуть позивачі. Тому, в разі невірно обраного способу захисту - суд повинен був відмовити у задоволенні позову.

Вважає, що спірна будівля не є об`єктом незавершеного будівництва, оскільки дана будівля побудована в 2014 році, право власності на об`єкт завершеного будівництва зареєстровано 11.02.2019 року. Паркан, про який зазначають позивачі та суд першої інстанції - не перебуває у власності позивачів, а є власністю відповідача, що підтверджується інформацією з ЄДРРПнНМ. Згідно висновку експерта №984/08-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 28.08.2020 року (а.с.20-21) «спірна будівля являється об`єктом нерухомого майна, а отже її перенесення на іншу частину земельної ділянки без демонтажу призведе до знецінення, не вбачається технічно можливим». На момент виникнення спірних правовідносин не існувало норм, порушення яких встановлено вищевказаним висновком експерта. Проте, суд першої інстанції всупереч Закону, судовій практиці Верховного Суду прийняв рішення про знесення будівлі (яка побудована в законному порядку/ не є об`єктом самовільного будівництва), хоча позивачі про це не просили.

Зазначає, що приймаючи рішення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення/знесення/ демонтажу нерухомого майна, яке належить відповідачеві, суд першої інстанції позбавив останнього права власності, набутого та зареєстрованого в установленому Законом порядку. Окрім того, позивачі в своєму позові, а суд в своєму рішенні посилаються на ст.376 ЦК України («Самочинне будівництво»), але спірна будівля не є об`єктом самочинного будівництва. Тому суд не мав жодного права приймати рішення про знищення спірної будівлі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя від 18.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №3552, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 18-19). Це також вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових прав (а.с. 21-23).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 24) ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - :02:002:0387, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 є співвласником зазначеної земельної ділянки, що стверджується додатком до державного акту серії ЯЛ № 678049 від 17.06.2011 року (а.с. 25).

На замовлення ОСОБА_4 29.07.2011 року виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 26-28).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №248447635 від 16.03.2021 року та № 248447635 від 16.03.2021 року земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:002:0383 та житловий будинок АДРЕСА_4 належать ОСОБА_1 (а.с. 29-30, 31).

Відповідно до акта від 09.07.2020 року, при обстеженні земельних ділянок гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 комісією Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області виявлено, що зі сторони земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_5 веде будівництво капітальної цегляної споруди на відстані 1-го метра від спільної межі між ділянками гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_5 . На момент обстеження були побудовані стіни, без покрівлі, які виступали орієнтовно на 0,5 метра над огорожею (а.с. 32).

Факт існування зазначеного об`єкта підтверджується фотографіями, які були зроблені після складання акта комісією Тетерівської сільської ради, та надані позивачами разом із позовною заявою (а.с. 33-37).

17.07.2020 року ОСОБА_3 було надіслано лист-вимогу щодо негайного усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та припинення будівельних робіт у зв`язку з недотриманням правил та вимог ДБН та згідно Земельного кодексу України (а.с. 40).

Висновком експерта №984/08-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 28.08.2020 року (а.с. 41-68) встановлено, що від межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0387, в тому числі спільної межі (огорожі) між будинковолодінням АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 незавершена будівництвом будівля розташована на відстані 0,76*0,85 м (відстань вказана від стіни до огорожі); найменша відстань від незавершеної будівництвом будівлі (кута сполучення стіни головного та правого фасаду) до житлового будинку (літ. «А») (кута сполучення стіни тильного та лівого фасаду) становить 8,57 м; найменша відстань від незавершеної будівництвом будівлі (кута сполучення стіни тильного та правого фасаду) до стіни альтанки становить 6,49 м.

Також, експертом встановлено, що огорожа, яка розташована між будинковолодінням АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 встановлена по межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0387, загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами співставлення встановлено, що відстань від незавершеної будівництвом будівлі, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0383, загальною площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_4 до межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0387, загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить від 0,76м. до 0,85 м, що не відповідає вимогам пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» яким передбачено, що при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємо-узгоджене водовідведення.

Із змісту висновку експерта також вбачається, що у відповідності до вимог ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», відстань між незавершеною будівництвом будівлею (ступінь вогнестійкості ІІІ), що розташована за адресою: АДРЕСА_4 до альтанки (ступінь вогнестійкості ІІІ), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка становить 6,49 м., порушує вимоги пункту 15.2.2 та таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», згідно якого відстань між будівлями із ступенем вогнестійкості ІІІ та ІІІ повинна становити не менше 8,0 м.

На підставі вище зазначеного експерт дійшов висновку, що незавершена будівництвом будівля, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0383 загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_4 відносно будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_5 порушує:

- пункт 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», яким передбачено, що при розміщенні будинків у кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м;

- протипожежні вимоги, які визначені пунктом 15.2.2 та таблицею 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», яким визначено мінімальну відстань для будівель із ступенем вогнестійкості III та III не менше 8,0 м.

28.01.2019 року на замовлення ОСОБА_1 за реєстраційним номером №ЖТ 78 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с. 76-79).

07.02.2019 року за реєстраційним номером № ЖТ 32 зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт: «Будівництво індивідуального житлового будинку, гаражу за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 80-82).

Відповідно до декларації про готовність від 12.08.2020 року за реєстраційним номером 88 про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт: господарська будівля літери «Б», що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , замовником є ОСОБА_1 , початок будівництва - 2014 рік, закінчення будівництва - 2014 рік (а.с. 84).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом приведення господарської будівлі літ. «Б» у відповідність до діючих будівельних, санітарних і протипожежних норм, підтверджені належними та допустимими доказами.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна.

Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376, стаття 391 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з частиною сьомою статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах:

від 17 липня 2019 року у справі №462/469/14-ц (провадження №61-23742св18);

від 21 травня 2020 року у справі №726/824/15-ц (провадження №61-45216св18) та від 30 червня 2020 року у справі №201/2886/15-ц (провадження №61-4332св20).

В даному випадку, обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивачі посилалися на те, що спірна господарська споруда зведена з істотним відхиленням від проекту, оскільки за схемою забудови мала бути збудована на відстані 4 м. від паркану (т.1 а.с.74).

Разом з тим, позивачі не надали доказів на підтвердження факту порушення їх прав такою забудовою, хоча в силу положень статей 12,81 ЦПК України це є процесуальним обов`язком позивачів.

Із врахуванням характеру спірних правовідносин про обгрунтованість вимог, заявлених в цій справі, може свідчити лише доведеність наявності порушеного права.

Крім того, позивачі не заявляли вимог про проведення перебудови об`єкту самочинного будівництва у спосіб, пов`язаний із його перенесенням. А також не надали доказів вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо врегулювання спору.

За таких обставин суд дійшов передчасного висновку про обгрунтованість вимог позивачів.

В силу положень ст.141 ЦПК у такому випадку не підлягають відшкодуванню і понесені позивачами витрати на правничу допомогу.

У зв`язку з наведеним та відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення та додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року та додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору по 681,00 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: