КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/7714/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Мельника Я.С., Гуля В.В.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Солом`янська районна в м Києві державна адміністрація, Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», про встановлення факту проживання без реєстрації місця проживання,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Солом`янська районна в м Києві державна адміністрація, Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», про встановлення факту проживання без реєстрації місця проживання. Зазначав, що з 15 березня 1995 року по 23 грудня 1996 року він проживав у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання. На підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №121 від 25 лютого 2016 року йому з сім`єю у складі трьох осіб: він та його малолітні доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виданий ордер НОМЕР_1 на жиле приміщення з правом зайняття квартири АДРЕСА_2 . Зібравши пакет документів для приватизації квартири, з`ясувалося, що у нього відсутній докази проживання в період з 15 березня 1995 року по 23 грудня 1996 року в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам: його матері - ОСОБА_2 та брату - ОСОБА_3 . Він проживав у вказаній без реєстрації місця проживання, а довідка про невикористання житлових чеків видається лише за зареєстрованим місцем проживання. Єдиним можливим способом підтвердити невикористання житлових чеків для приватизації квартири є звернення до суду про встановлення факту його проживання з 15 березня 1995 року по 23 грудня 1996 року у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення судом обставини, що мають значення для справи. На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно визначився із предметом спору та дійшов помилкового висновку про висновку про неефективність обраного ним способу захисту. Також, суд першої інстанції не дослідив наявних в матеріалах справи доказів та не допитав свідків, які мали свідчити про факт проживання його без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 з 15 березня 1995 року по 23 грудня 1996 року.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання відповідачі та представники третіх осіб не з`явилися, повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи. Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не заперечують проти її задоволення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 березня 2016 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією, на підставі розпорядження від 25 лютого 2016 року №121, ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб: він та дві його дочки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 був виданий ордер НОМЕР_1 на право заняття жилого приміщення жилою площею 35,2 кв.м, яке складається з 2 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8).

Згідно відмітки у паспорті громадянина України про реєстрацію місця проживання позивач ОСОБА_1 з 02 жовтня 2012 року по 03 березня 2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 03 березня 2016 року - за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7).

Рішенням Київської міської ради від 12.10.2017 року «Про перейменування вулиці у Солом`янському районі міста Києва» вулицю ОСОБА_6 у Солом`янському районі міста Києва перейменовано на вулицю Августина Волошина (а.с. 6).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, можуть бути заявлені в позовному провадженні виключно з вимогами про вирішення спору про цивільне право, з вирішенням якого пов`язане встановлення такого факту.

Слід зазначити, що позовом є звернена через суд матеріально-правова вимога особи про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Позивач ОСОБА_1 просив встановити факт, що з 15 березня 1995 року по 23 грудня 1996 року він проживав у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання. Жодних вимог про вирішення цивільного спору не заявляв.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відстуність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки позивач не визначив у чому саме полягає його конфлікт з відповідачами, яке саме порушене право або охоронюваний законом інтерес він просить захистити та в якій спосіб.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку суду першої інстанції. Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Гуль В.В.

Мельник Я.С.