Справа №463/3330/16-ц
Провадження №2-зз/463/10/22
УХВАЛА

судового засідання

15 липня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12 серпня 2016 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики в загальній сумі 49 000 доларів США.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21 травня 2018 року позов задоволено, вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договорами позики від 01.05.2014 року та від 27.07.2015 року в загальному розмірі 49 000 доларів США, що станом на дату ухвалення рішення згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 1 281 250,19 грн. (один мільйон двісті вісімдесят одна тисяча двісті п`ятдесят грн. дев`ятнадцять коп.).

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 березня 2020 року рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 травня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 02 червня 2021 року рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 травня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 березня 2020 року залишено без змін.

В процесі розгляду даної справи ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року в порядку забезпечення позовних вимог накладено арешт на майно відповідачів, зокрема наквартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Toyota Avensis», 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 в межах суми позову 49 000 доларів США, що еквівалентно 1 215 200 грн.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою, в якій просять скасувати заходи забезпечення позову, вважають, що ухвала про забезпечення позову втратила чинність 03 червня 2020 року, оскільки в силу вимог п.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання рішенням законної сили, виконавче провадження було відкрито з порушенням вказаного строку, тобто після втрати чинності ухвалою про забезпечення позову. Крім того, заінтересована особа ОСОБА_4 , як кредитор та добросовісний набувач, не може зареєструвати на себе даний автомобіль, тому має обґрунтовані претензії до боржників.

В судове засідання заявники та учасники справи не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Заявники, скерували до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Стягувач ОСОБА_3 та заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Учасниками справи відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України є сторони та треті особи.

В свою чергу, сторонами в цивільному процесі, за змістом ч. 1 ст. 48 ЦПК України, є виключно позивач і відповідач.

Системно-правовий аналіз положень ч.1 ст. 42, ч. 1 ст. 48, ч. 1 ст. 158 ЦПК України свідчить про те, що правом на звернення до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову наділені виключно учасники справи, якими є лише позивач, відповідач та треті особи.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про скасування заходів забезпечення позову заходи забезпечення позову вживались під час розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, відповідно зазначений заінтересованою особою ОСОБА_4 не був учасником даної справи та не є стороною виконавчого провадження, відтак вжиті заходи забезпечення позову з підстав задоволення вимог останнього в межах даної справи скасовуватись не можуть.

Крім того, слід також врахувати те, що відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 10 Постанови № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

В цій же постанові роз`яснено, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого документа згідно рішення суду про задоволення вказаного вище позову від 21 травня 2018 року триває, будь які дані про те, що рішення суду виконано відсутні, тому суд в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 42, 48, 158 ЦПК України -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12 серпня 2016 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.