Справа № 216/5633/21
Провадження № 2/216/1118/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю:секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

02 вересня 2021 року та уточнено 28 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовна заява мотивована тим, що з травня 2008 року позивач на підставі усної домовленості з ОСОБА_2 , з якою перебував у дружніх, довірливих стосунках, та за умови щомісячної сплати грошових коштів останній, заселився в домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 31,30 кв.м). Правовстановлюючих документів у ОСОБА_2 позивач не запитував, його заселення було обумовлене фактичним припиненням шлюбних відносин з дружиною приблизно з 2008 року. Крім того, розташування будинку було для нього зручним, так як працював та продовжує працювати на ПОГ Криворізьке УВП УТОС, що знаходиться на сусідній від цього будинку вулиці.

Приблизно з березня 2009 року зв`язок з ОСОБА_2 фактично був втрачений, а щомісячна сплата грошових коштів останній була припинена. З того часу, та до сьогодні позивач відкрито та безперервно користується домоволодінням, веде господарство, та доглядає за ним.

В 2015 році позивач дізнався, що ОСОБА_2 померла.

Державний реєстр не містить інформації про власника будинку, а зі змісту довідки КП «Криворізьке БТІ» ДОР встановлено, що в матеріалах технічної інвентаризації користувачем зазначено раніше не знайомого йому ОСОБА_3 .

Позивач відкрито, безперервно володіє житлом більше 12 років, на вказане майно не претендують інші особи, а тому посилаючись на вищевикладені обставини просив суд задовольнити позовну заяву.

24 листопада 2021 року представник відповідача ОСОБА_4 надала суду відзив на первісну позовну заяву. Як на підставу заперечень посилалася на те, що позивачем не надано доказів постійного користування житловим будинком, вчинення робіт по утриманню території у належному стані, відомостей про зареєстрованих осіб за вказаною адресою, а також відсутні відомості щодо наявності кола спадкоємців та прийняття ними спадщини. Просила розглядати справу за її відсутності. Відзив та заперечення на уточнену позовну заяву до суду не надходили.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про проживання особи від 22.01.2022, посвідченого головою квартального комітету № 2 (а.с.31).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.05.2021, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає відомостей про власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012, відомості про зареєстроване права власності на спірний житловий будинок в КП «Криворізьке БТІ» ДОР відсутні, в наявності лише матеріали технічної інвентаризації в яких користувачем зазначено ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою КП «Криворізьке БТІ» ДОР від 25.08.2021 № 190949 (а.с.8).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно довідки Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 06.10.2022, після смерті ОСОБА_2 з заявами при прийняття або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до положень статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 923/82/19.

Починаючи з 2008 року по теперішній час позивач проживає за адресою:АДРЕСА_1 , обслуговує житловий будинок, користується ним відкрито та безперервно.

У пункті 9 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховували факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 175/4741/16.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, добросовісно та безперервно користуватися житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , підтримує житло в належному стані, а також приймаючи до уваги те, що власник житла відсутній, тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, , місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Суддя Ю.В.Онопченко