Справа № 299/2690/20
Провадження № 22-ц/4806/1013/21
О К Р Е М А У Х В А Л А
27 квітня 2022 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі
головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів КОЖУХ О.А., МАЦУНИЧА М.В.
за участю секретаря БОЧКО Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/2690/20 за позовом ОСОБА_1 до Берегівської районної ради Закарпатської області та Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційними скаргами Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 14 травня 2021 року, повний текст якого складено 18 травня 2021 року, головуюча суддя Бак М.Д., -
Ухвалою Виноградівського районного суду від 22.04.2021 залучено Берегівську районну раду Закарпатської області до участі в справі як правонаступника Виноградівської районної ради Закарпатської області.
Рішенням Виноградівського районного суду від 14.05.2021 позов ОСОБА_1 до Берегівської районної ради Закарпатської області та Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково:

визнано незаконними та скасовано:

рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 10.06.2019 № 939 «Про звільнення головного лікаря Виноградівської районної лікарні»;

наказ Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області від 30.07.2020 № 728-к про припинення трудового договору;

поновлено ОСОБА_1 на роботі в Комунальному некомерційному підприємстві «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області на посаді директора з 10.06.2020;

стягнуто на користь ОСОБА_1 :

з Берегівської районної ради Закарпатської області:

50000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди;

1261,20 грн судового збору;

3125,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

з Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області:

840,80 грн судового збору;

1250,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

стягнуто на користь держави з Берегівської районної ради Закарпатської області 840,80 грн судового збору;

допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області оскаржило рішення суду як незаконне та необґрунтоване, просило його скасувати та відмовити в позові повністю.

Позивачка ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в частині відмови в стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просила незаконне в оскарженій частині рішення суду скасувати, вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

У відзивах на апеляційні скарги сторони взаємно вказали на їх необґрунтованість, підтвердили свої правові позиції в справі, просили залишити скарги один одного без задоволення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.04.2022 апеляційні скарги КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 задоволені частково, рішення Виноградівського районного суду від 14.05.2021 скасовано, у позові ОСОБА_1 до Берегівської районної ради Закарпатської області та КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області відмовлено внаслідок порушення вимог закону щодо суб`єктного складу відповідачів.

Під час апеляційного розгляду справи були виявлені істотні порушення вимог цивільного процесуального закону, допущені головуючою суддею Бак М.Д., які, на переконання колегії суддів, не могли залишитися без реагування.

Спір виник із трудових правовідносин та поза сумнівом є істотним для позивачки ОСОБА_1 .

Не підлягає обговоренню те, що виходячи з принципу диспозитивності судового процесу передусім сторони виконуючи процесуальні обов`язки та реалізуючи процесуальні права, діючи в процесі на власний розсуд, несуть ризики, пов`язані з вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій.

Поряд із цим, відповідно до ст. 2 ч.ч. 1, 2, ч. 3 п.п. 1, 6, ст. 10 ч.ч. 1, 2, ст. 11, ст. 12 ч. 5 п.п. 1, 3, 4, ст. 214 ч. 2 та інших норм ЦПК України виконуючи завдання цивільного судочинства, виходячи з принципу верховенства права, суд (головуючий у справі) зобов`язаний організувати процес у спосіб, який би забезпечував його учасникам можливість виконання процесуальних обов`язків та реалізації процесуальних прав, суд (суддя) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, загалом дії, вимоги і процесуальні рішення суду (судді) повинні бути ясними і зрозумілими для учасника процесу, суд (суддя) повинен діяти у зрозумілий для сторін спосіб, передбачений процесуальним законом.

Вимоги ст. 263 ЦПК України зобов`язують суд виходити із завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, та ухвалити рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України (ст. 81 ч. 7 ЦПК України).

Передбачений цивільним процесуальним законом обов`язок суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи у взаємозв`язку з обов`язками головуючого в процесі, з необхідністю роз`яснення учасникам процесу їхніх процесуальних прав і обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам процесу в реалізації ними прав, а також із необхідністю за певних умов оцінки добросовісності дій учасників процесу щодо доказування вимагають від суду за обставин, що пов`язуються з такими інтересами процесу, відповідних активних дій, ініціативи в межах, визначених цивільним процесом. Зазначене стосується і питань, які під час розгляду справи виникають у зв`язку зі змінами в суб`єктному складі учасників процесу, оскільки можуть виникати питання щодо правонаступництва в процесі, належності сторони в справі тощо.

Маючи в справі докази, документи, інші матеріали, інформацію включно з усними заявами та поясненнями учасників процесу, щодо обставин, які мають значення с справі, є предметом доказування або впливають на суб`єктний склад учасників процесу, суд (суддя) зобов`язаний з`ясувати ці обставини, перевірити за наявності для того підстав відповідні факти, при потребі, роз`яснити учасникам відповідні права та обов`язки, процесуальні наслідки, забезпечити можливість надання чи надходження до суду необхідних документів, для чого може оголосити перерву в судовому розгляді, вчинити інші передбачені процесом дії. В будь-якому разі суд (суддя) за таких обставин зобов`язаний реагувати та не вправі займати пасивну, споглядацьку позицію, позаяк це тягне порушення прав учасників процесу.

Під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що ще в судовому засіданні, яке відбулося 28.01.2021, суд першої інстанції допустив фактично до участі в справі представника Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області (тоді як позов був пред`явлений до Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області), який повідомив суду, що «правонаступником є Виноградівська міська рада» (а.с. 33, 37-39 т. 2). Тобто, вже станом на цю дату виникли підстави для з`ясування та перевірки обставин щодо правонаступництва засновника лікарні (відповідача в справі), позаяк позов був пред`явлений і до засновника - Виноградівської районної ради Закарпатської області.

У подальшому в судовому засіданні 02.03.2021 представник КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області знову вказував, що «засновником є міська рада, внесено зміни» (а.с. 68-70 т. 2).

13.05.2021 до Виноградівського районного суду надійшла заява Берегівської районної ради Закарпатської області від 13.05.2021 вих. № 02-13/130 з доданими до неї рішення ми Виноградівської районної ради Закарпатської області від 27.11.2020 № 1020 та Берегівської районної ради Закарпатської області від 22.01.2021 № 46, з яких випливає, що з 01.01.2021 передані права засновника КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Виноградівській міській раді, а 22.01.2021 Берегівською районною радою передано безоплатно у комунальну власність Виноградівської територіальної громади в особі Виноградівської міської ради майновий комплекс КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області та припинено право оперативного управління КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області на відповідні об`єкти (а.с. 103-109 т. 2).

Надходження цієї заяви Берегівської районної ради зафіксоване у протоколі судового засідання від 14.05.2021, в якому брав участь, зокрема, представник КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області (а.с. 106-109 т. 2).

Утім, жодної реакції суду першої інстанції на обставини, що ясно вказували принаймні на необхідність з`ясування та перевірки обставин правонаступництва щодо Виноградівської міської ради Закарпатської області як засновника закладу охорони здоров`я, а, отже, і щодо сторони (відповідача) в справі, не було. Суто внаслідок змін в адміністративно-територіальному устрої України суд мав формальні підстави для залучення до участі в справі Берегівської районної ради Закарпатської області як правонаступника Виноградівської районної ради Закарпатської області, що зробив ухвалою від 22.04.2021, однак, у контексті спору це значення фактично вже не мало, оскільки участь районної ради в справі була необхідною лише в якості засновника закладу охорони здоров`я, а таким на цей час вже була Виноградівська міська рада.

Суд ніяким чином процесуально не зафіксував і не прийняв процесуального рішення з питання зміни назви КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області на КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області, як не приймав процесуального рішення у зв`язку з цим про допуск до участі в розгляді справи представника лікарні зі зміненою назвою. Позов суд вирішив щодо відповідача «Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області».

У своєму рішенні суд першої інстанції зазначив, що «02.03.2021 року судом постановлено ухвалу … щодо того, що правильним найменуванням відповідача КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області є КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області» (а.с. 121 т. 2). Утім, в ухвалі суду від 02.03.2021 таке формулювання відсутнє, тож рішення суду в цій частині не відповідає дійсності.

Не обговоривши питання про участь у справі Виноградівської міської ради Закарпатської області як належного відповідача, вирішивши позов щодо неналежного відповідача Берегівської районної ради Закарпатської області, а також вирішивши позов щодо належного відповідача за окремими позовними вимогами Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області за фактичної відсутності процесуального оформлення участі цієї юридичної особи в справі суд першої інстанції істотно порушив норми процесуального права, що потягло неправильне в процесуальному розумінні вирішення справи.

Безвідносно до результату справи, апеляційний суд зауважує й таке.

Як умотивовано в рішенні суду першої інстанції, суд не взяв до уваги як неналежні окремі докази, пов`язані з процедурою реорганізації Виноградівської районної лікарні на комунальне некомерційне підприємство, при цьому, рішення суду в цій частині (а.с. 122-124 т. 2) суперечливе. Наприклад:

суд не взяв до уваги розпорядження голови Виноградівської районної ради від 31.07.2019 № 26 про створення комісії з реорганізації шляхом перетворення Виноградівської районної лікарні під керівництвом зав. хірургічним відділенням поліклініки Виноградівської районної лікарні ОСОБА_2, проте, визнав належним доказом наказ голови комісії з реорганізації Виноградівської районної лікарні ОСОБА_2 від 01.08.2019 № 91, який випливає з указаного розпорядження;

суд не взяв до уваги рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 03.10.2019 № 802 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області», проте, визнав належним доказом затверджений цим же рішенням Статут КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області».

Поновивши позивачку на роботі суд відмовив у вимозі про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу через те, що відповідно до позиції суду позивачка не надала належні докази щодо останніх двох місяців її роботи на посаді та про її заробітну плату в цей період. Однак, позивачка як звільнений з роботи працівник надала отримані нею від лікарні довідки про заробітну плату, в тому числі, за два останні місяці перед звільненням, оформленим наказом по лікарні від 30.07.2020 (а.с. 39, 40 т. 1). Рішення суду в цій частині фактично не містить аналізу доказів по суті та відповідної мотивації, а в разі, коли б за результатом такого аналізу виникла необхідність перевірки відповідних обставин, суд, виконуючи свої обов`язки в процесі, повинен був перевірити такі обставини, до прикладу, роз`яснити стороні право на заявлення клопотання про витребування доказів або обоготворити питання про одержання необхідних відомостей від відповідача.

У разі, якщо одночасно з вимогою про поновлення на роботі заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зобов`язаний при задоволенні вимоги про поновлення працівника на роботі задовольнити в межах доведеного, з урахуванням належного і повного встановлення відповідних обставин, й вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Поновивши позивачку на роботі суд фактично ухилився від вирішення вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Під час розгляду справи суд першої інстанції припустився й інших порушень процесуального права та непослідовності. Зокрема, ухвали суду від 28.01.2021 і від 02.03.2021 про відмову в одному й тому ж клопотанні позивачки щодо залучення до участі в справі КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області в порядку правонаступництва постановлені з різних підстав, обидва ці процесуальні рішення неправильні.

Відповідно до положень ст. 4 ч. 1 п.п. 7, 9, ст. 7 ч.ч. 1, 5, ст. 10 ч.ч. 1, 4, ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», частини V Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого наказом Мін`юсту України від 10.06.2016 № 1657/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 10.06.2016 за № 839/28969):

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ЄДР) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи;

ЄДР створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з ЄДР;

ЄДР та його програмне забезпечення є об`єктом права державної власності;

якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до ЄДР, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою;

відомості, що містяться в ЄДР, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах;

відомості, що містяться в ЄДР, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата;

відомості, що містяться в ЄДР, надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг до відомостей з ЄДР, які актуальні на момент запиту … щодо наявності запису про державну реєстрацію припинення або перебування юридичної особи у стані припинення, … про місцезнаходження, … про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, про юридичних осіб - правонаступників….

Отже, відомості з ЄДР є офіційними, їх повнота і достовірність презюмуються, особа вправі посилатися на такі відомості, що отримані в порядку вільного та безоплатного доступу до них, використовувати їх у тому числі й у спорі, що розглядається за правилами цивільного судочинства.

Подавши клопотання про заміну відповідачів Берегівської районної ради Закарпатської області на Виноградівську районну раду Закарпатської області та КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області на КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області, позивачка додала до них витяги з ЄДР, отримані на запити у порядку безоплатного доступу до реєстру, в яких зафіксовані відповідні реєстраційні дані щодо юридичних осіб (а.с. 215, 216, 231, 232, 233 т. 1).

В ухвалі від 28.01.2021 суд першої інстанції вмотивував, що не бере до уваги документи, одержані з ЄДР, оскільки не дотриманий порядок подання паперових копій електронних доказів щодо їх посвідчення та відсутні відомості про наявність в учасника справи чи в іншої особи оригіналів електронних доказів (ст.ст. 78, 100 ЦПК України). Тим часом:

роздруківки з офіційного вебсайту інформації щодо юридичних осіб є офіційними відомостями з ЄДР щодо цих осіб, повнота і достовірність яких презюмуються і доступ у необхідних межах до яких та їх перевірка є вільними;

оригінал цих відомостей у силу вимог законодавства знаходиться безпосередньо в ЄДР, який належить державі;

закон не містить вимоги про необхідність засвідчення цих офіційних відомостей особою, яка їх використовує, її електронним цифровим підписом, така особа не маючи оригіналу відомостей з ЄДР (не маючи доступу до оригіналу) апріорі не може посвідчувати вірність паперового відображення цих відомостей;

роздруківки з ЄДР, отримані з офіційного вебсайту, є не доказами в розумінні ст. 76, ст. 100 ч. 1 ЦПК України, а офіційними відомостями, що належать державі, про реєстраційні дані юридичних осіб (є відображенням цих реєстраційних даних), які, своєю чергою, ґрунтуються на поданих для реєстрації документах (які за відповідних обставин можуть бути доказами) і оскільки не встановлено протилежне, кожен управі покладатися на такі офіційні відомості.

Таким чином, суд безпідставно відхилив подані стороною офіційні реєстраційні дані, що належать, власне, не цій стороні, а державі. Такі дії суду в числі інших вплинули на ухвалене ним рішення, позаяк не були взяті до уваги офіційні дані про зміну правонаступника засновника закладу охорони здоров`я.

В той же час, вирішуючи ухвалою від 22.04.2021 питання про залучення до участі в справі Берегівської районної ради Закарпатської області як правонаступника Виноградівської районної ради Закарпатської області суддя Бак М.Д. приєднала до справи одержану нею інформацію з ЄДР на безкоштовний запит про державну реєстрацію припинення Виноградівської районної ради Закарпатської, документ є роздруківкою з вебсайту Мін`юсту України за відповідним посиланням в мережі Internet, його засвідчено підписом судді 22.04.2021 із записом «згідно з оригіналом» (а.с. 89, 92-93 т. 2). Відсутність вказівки на те, в якої особи знаходиться оригінал «електронного доказу», якому власне «оригіналу» відповідає зазначена роздруківка, відсутність даних про посвідчення «доказу» електронним цифровим підписом тощо не стали перешкодою для приєднання реєстраційних відомостей до справи та для використання їх судом при вирішенні процесуального питання.

З матеріалів справи вбачається, що головуюча в справі вирішувала ухвалами від 28.10.2020, від 30.12.2020, від 28.01.2021, від 02.03.2021 значну кількість питань, пов`язаних із рухом документів у справі: щодо подання відзивів, заперечень на відзив, повернення цих документів і доданих до них матеріалів і документів, надання додаткових строків для подання процесуальних документів, залишення процесуальних заяв без розгляду (а.с. 84-86, 222-225 т. 1, а.с. 34-36, 66-67 т. 2).

Обов`язок суду дотримуватися норм процесуального права, якими регулюється рух документів у справі, та право приймати відповідні процесуальні рішення жодним чином не можуть ставитися під сумнів. Водночас звертає на себе увагу надмірність і невиправданість уваги та часу, які приділялися судом першої інстанції вирішенню, часом - неправильному, формальних процесуальних питань, які для суду в справі домінували, на шкоду з`ясуванню та перевірці обставин, які реально мали значення для руху справи та для її результату, як це було встановлено під час апеляційного розгляду справи.

Дотримання процесуальних вимог, зокрема, щодо строків подання процесуальних документів, доказів є необхідним і важливим з метою належного забезпечення прав усіх учасників процесу. Проте, суду не слід абсолютизувати відповідні правила вирішення процесуальних питань, які можуть не бути істотними для результату справи, до ступеня, який зрештою шкодить з`ясуванню суті справи. Слід враховувати, що учасники процесу не можуть бути позбавлені права, до прикладу, на будь-якій стадії процесу подати суду як усні, так і письмові пояснення, а питання про докази та відомості, які мають значення для повного і всебічного з`ясування обставин справи, слід вирішувати зважаючи на мету і завдання цивільного судочинства, на значення, яке мають відповідні докази і дані для законного та правильного вирішення справи, в тому числі, враховуючи характер спору (в даному випадку - трудового), та оцінювати відповідні докази, якщо для цього немає виняткових процесуальних перешкод.

У справі, що розглядалася, наведене не було враховано судом першої інстанції, а суто формальні, невиправдані, необґрунтовані та неправильні з огляду на завдання цивільного судочинства процесуальні дії судді Бак М.Д. не є поодиноким фактом.

На стадії апеляційного провадження істотні порушення норм цивільного процесуального закону, що призвели до неправильного вирішення справи, не могли бути усунені чи виправлені.

Колегія судді вважає за необхідне довести ці обставини до відома Вищої ради правосуддя та суддів Виноградівського районного суду.

Керуючись ст. 262 ч. 10, ст. 385 ЦПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Довести виявленні факти до відома Вищої ради правосуддя та суддів Виноградівського районного суду.

Копію ухвали направити для відома сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, але протягом тридцяти днів з 6 травня 2022 року, яке є днем складення повного судового рішення, може бути оскаржена особами, яких вона стосується, до Верховного Суду.

Судді