Провадження №2/522/161/22
08 липня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м .Одеси
у складі: головуючого судді Суворової О.В.,
за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у судовому засіданні в загальному позовному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 283716300 від 09.11.2021 року. 26.03.2019 р. державним реєстратором Антінескул Ю.В. було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за громадянином Озхан Реджеп. Підставою внесення запису про реєстрацію права власності є рішення державного реєстратора Антінескул Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46198556 від 28.03.2019р. Підставою виникнення права власності у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено: технічний паспорт, серія та номер: -, виданий 25.03.2019, видавник: ТОВ НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ; висновок щодо технічної можливості поділу, серія та номер: 2283/03-19, виданий 25.03.2019, видавник: ТОВ НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ. 10.06.2021 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано Державним реєстратором Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Єрошенко О.Б. за громадянином Озхан Реджеп на підставі висновку ТОВ «БТІ ПІВДЕНЬ» від 23.02.2021 р. Внаслідок вказаного поділу відбулося збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_3 за рахунок горищного приміщення. У зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом , для скасування державної реєстрації .
Ухвалою суду від 22.11.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку на 08.12.2021 року.
У судове засіданні 08.07.2022 року відповідач не з`явився , про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. Представник ОСОБА_1 адв.Паньков В.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду не заперечував.
Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.
Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.
Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У відповідності до вимог ст. 268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення суду є 08.07.2022 року.
Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення присутніх сторін, оцінивши докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 283716300 від 09.11.2021 року.
26.03.2019р. державним реєстратором Антінескул Юлією Василівною було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за громадянином Озхан Реджеп. Підставою внесення запису про реєстрацію права власності є рішення державного реєстратора Антінескул Юлії Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46198556, від 28.03.2019р. Підставою виникнення права власності у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено: технічний паспорт, серія та номер: -, виданий 25.03.2019, видавник: ТОВ НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ; висновок щодо технічної можливості поділу, серія та номер: 2283/03-19, виданий 25.03.2019, видавник: ТОВ НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ.
10.06.2021 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано Державним реєстратором Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Єрошенко Олександром Борисовичем за громадянином Озхан Реджеп на підставі висновку ТОВ «БТІ ПІВДЕНЬ» від 23.02.2021р.
Внаслідок вказаного поділу відбулось збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_3 за рахунок горищного приміщення з 138,7 кв.м. на 294,2 кв.м.
Згідно відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.10.2019 року № 01-11/2/327вих зазначено, що площа квартири АДРЕСА_4 , що перебувала у власності Озхан Реджеп, складала 138,7 кв.м., в тому числі житлова 114,8 кв.м. 26.03.2019 р. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно загальну площу вказаної квартири змінено на 294,2 кв.м., в тому числі житлова 114,8 кв.м. Загальна площа квартири збільшена за рахунок горищного приміщення та поділена на дві самостійні квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 .
В цій же відповіді Приморської райадміністрації від 08.10.2019 року зазначено, що згідно комісійного обстеження, яке відбулося 11.09.2019 року, як захід реагування по факту проведення будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 за участю представників департаменту ДАБІ в Одеській області, управління ДАБК Одеської міської ради, управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, райадміністрації, КП ЖКС Порто-Франківський, мешканців будинку виявлено факт улаштування торцевої стіни зі сторони дворового простору та збільшення висоти фасадної стіни до 1,0 метра.
В Акті візуального обстеження № 26/1/2022 від 23 лютого 2022 року, який підписано начальником відділу інспекційного контролю та використання об`єктів культурної спадщини Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради зазначено наступне: Під час огляду встановлено: Зовнішні будівельні роботи зі спорудження додаткового поверху у рівні горища завершені. На торцевому західному фасаді у місці розміщення колишньої кв. АДРЕСА_4 наявні новоутворений віконний проріз та два дверних прорізи з невеликими балконами. З боку чільного фасаду у рівні аттику (на місці горища) добудовано додатковий поверх з новими віконними прорізами та балконом. До цього акту додається фото фіксація на двох аркушах та схема результатів зазначених робіт.
В поясненнях Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради від 09.06.2022р. по справі №522/3597/22 зазначено наступне: у приміщеннях другого поверху (кв. АДРЕСА_5 ) та на горищі будинку-пам`ятки місцевого значення по АДРЕСА_6 були проведені ремонтно-будівельні роботи з пристосування горища під житлове приміщення з втручанням у несучі конструкції та зміною композиції чільного фасаду. Роботи призвели до пошкодження пам`ятки, вони проводилися без необхідних дозвільних документів з боку відповідного органу охорони культурної спадщини - Департаменту культури ООДА. В зазначених поясненнях також сказано, що приписи Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, Департаменту культури ООДА та КП ЖКС Порто-Франківський із боку Озхан Реджеп були проігноровані (а.с.124-127 ).
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6. ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п 11. Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до п.6 ст. 3 Цивільного кодексу України, основними принципами та загальними засадами цивільного законодавства є принципи справедливості, добросовісності та розумності.
Згідно приписів ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Розумність та добросовісність, таким чином, виступають в якості презумпції реалізації цивільних прав і обов`язків суб`єктами цивільного права
У правовій позиції Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної у Постанові від 09.12.2019 року по справі 524/5152/15-ц встановлено, що відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Вказані висновки про застосування норм права викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17 (пункти 37 та 38) та від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17 (пункт 7.22).
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно із частиною другою статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні).
У відповідності до частини другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (стаття 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 зазначено, що підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року N 14-рп/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири є співвласниками допоміжних приміщень у будинку.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 листопада 2020 року по справі № 761/15741/17: «допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням.

Відповідно до п. 54. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Проте, щодо об`єкту спору за цією справою можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин немає, оскільки до складу утвореного в результаті поділу майна, на яке державним реєстратором зареєстровано право власності за відповідачем, увійшло майно яке відповідно до законодавства є спільним майном багатоквартирного будинку (горище).

Крім того, у відповідності до частини другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Крім того, всупереч вимогам п. 54 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що створювалися шляхом поділу не було подано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 24 січня 2020 року по справі № 910/10987/18 за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17.

Тому відповідач ОСОБА_4 взагалі не набував права власності на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки її було утворено внаслідок вказаного поділу за рахунок горищного приміщення , яке у відповідності до частини другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є спільним майном багатоквартирного будинку і не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Технічний паспорт та висновок щодо технічної можливості поділу, які зазначені державним реєстратором у якості підстави виникнення права власності у відповідача на квартиру АДРЕСА_3 , не можуть бути підставою набуття права власності на квартиру.

Оскільки відповідачем було неправомірно зареєстровано за собою право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа якої збільшена за рахунок горищного приміщення, що належить на праві сумісної власності всім мешканцям будинку АДРЕСА_6 , а також враховуючи те, що позивач є членом територіальної громади міста Одеси, відбулось порушення майнових прав позивачки.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі повного задоволення позовних вимог з відповідача стягується сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду з позовом та сума за подачу заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328, 382 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1,2,5,12,30,43,76,81,84,89,95,141,223,235,241,247,258,259,263-265,268,280-282,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яку було здійснено на підставі рішення Державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Єрошенко Олександра Борисовича від 10.06.2021р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58671887 від 10.06.2021 року щодо реєстрації за Озхан Реджеп права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру, загальною площею (кв.м): 100.7, житлова площа (кв.м): 76.8, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 42432571.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлено 08.07.2022 року.

Суддя О.В.Суворова