Провадження № 2/638/1958/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвіра Д.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м.Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи №638/15005/19 за позовною заявою Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада, про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищезазначена справа.

13 грудня 2022 року через канцелярію суду до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді від розгляду даної справи.

Заява мотивована тим, що з дій суду, які полягають у систематичному порушенні суддею Цвірою Д.М. встановлених процесуальних строків, не проведенні у встановлені законом строки судових засідань по справі, непроведенні суддею судового засідання по справі за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Холодова Л.Ю., призначеного на 15.11.2022 р. об 13 год. 30 хв., призначення судових засідань по справі з невиправдано великим інтервалом у часі, залишення суддею без задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Холодова Л.Ю. про закриття провадження по справі та винесення суддею ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, яку скасовано Харківським апеляційним судом, що свідчить про порушення суддею приписів ст. 128, п.3 ч. 1 ст. 200 ЦПК України, в зв`язку з чим відповідач був позбавлений права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, з чого вбачається бездіяльність судді та неналежне ставлення до виконання службових обов`язків, зацікавленість судді у результаті розгляду справи та виникають сумніви щодо її неупередженості та безсторонності, умисне і свідоме порушення у зв`язку з грубим порушенням прав відповідача ОСОБА_1 .

У зв`язку із знаходження судді Цвіри Д.М. у відпустці з 06.12.2022 року, вищевказану заяву було передано канцелярією суду на розгляд судді Цвірі Д.М. 22 грудня 2022 року.

Приписами ч.7 ст. 40 ЦПК України визначено, що відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Оцінюючи доводи заявника суд враховує, що незалежність судів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок № 1 (2001) КРЄС про стандарти незалежності судових органів та незмінюваності суддів).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути видно, що воно чиниться (рішення у справах «Білуха проти України», пункт 53, «Де Куббер проти Бельгії», пункт 26).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Додатково і на доповнення до цього ставлення судді до справи має важливе, проте не вирішальне значення. Вирішальною є можливість об`єктивного підтвердження таких фактів (наприклад, рішення у справі ЄСПЛ «Ferrantelli and Sanyangelo v. Italy», постанова від 7 серпня 1996 року, збірник 1996-ІІІ, с. 951-52, параграф 58, та рішення у справі «Wettstein v. Switzerland», № 33958/96, параграф 44).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

На думку Європейського суду з прав людини, судді у своїй професійній діяльності мають бути вільними від особистих симпатій, уподобань, схильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які свідчили б про протилежне (суб`єктивна безсторонність). Суду також належить бути безстороннім об`єктивно, тобто мати достатньо гарантій, що виключають будь-які сумніви стосовно нього. Цей аспект висуває додаткові обмеження для суддів щодо їхньої участі в політичному житті держави або будь-якій іншій діяльності, оскільки це може викликати підозру в їхній особистій заінтересованості під час вирішення справ. Суддя не буде об`єктивно безстороннім у випадку його залежності від чогось або когось.

Закон не покладає на суддю обов`язку переконувати у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді. Якщо у судді існують реальні факти для самовідводу, які впливатимуть на його безсторонність, суддя має вказати про це у поданій заяві (процесуальному рішенні).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Разом з тим, ч. 4 ст. 36 ЦПК України прямо вказує на те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Отже, в розумінні цієї норми не належить до обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, ті обставини, що суддя вже виносив процесуальні документи за цією справою та висловив певну правову позицію по справі.

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Однак, усі вказані у заяві про відвід підстави були відомі заявнику (відповідачу по справі) задовго до подання заяви про відвід до суду (13.12.2022 р.), а з дати призначеного по справі підготовчого судового засідання, на не проведення якого посилається відповідач в заяві про відвід, 15.11.2022 р., пройшов строк більший ніж два дні, коли заявник дізнався про таку підставу, доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, на які посилається відповідач, відповідачем суду не надано, тобто підстави для відводу заявлені після спливу встановленого 39 ЦПК України строку (пізніше початку підготовчого засідання та пізніше дводенного строку), тому не визнаються судом винятковим випадком. Подання заяви про відвід після спливу установленого законом строку є підставою для відмови у її задоволенні.

Вказівку у заяві про відвід на обставини подання адвокатом Холодовим Л.Ю. скарги на суддю до Вищої ради правосуддя суд оцінює як засіб незаконного впливу на суддю, яка не може бути підставою для відводу.

Судом у складі за участю судді Цвіри Д.М. не було винесено рішення у даній справі по суті заявлених позовних вимог, тому скасування ухвали суду від 21.12.2020 року про залишення позовної заяви без розгляду не є підставою для відводу судді та передачі справи на розгляд суду у іншому складі.

Окрім зазначеного в заяві, заява про відвід не містять зазначення інших фактів чи обставин, які є підставою сумнівів у неупередженості судді Цвіри Д.М. чи які можуть бути витлумачені як обставини, що вказують на пряму чи побічну її заінтересованість у результаті розгляду заяви відповідача чи й справи в цілому.

Таким чином, доказів, які б свідчили про упередженість або необ`єктивність судді Цвіри Д.М., її заінтересованість у результаті розгляду справи № 638/15005/19 відповідачем до заяви не додано.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства України, встановлені при розгляді заяви обставини, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України суд передає матеріали заяви на розгляд іншому судді у порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 36, 37, 40 ЦПК України, -

постановив:

Визнати заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м.Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи №638/15005/19 за позовною заявою Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада, про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань, необґрунтованою.

Передати справу до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді для розгляду заяви про відвід у відповідності до вимог ч.3 ст. 40 та ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Цвіра