КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Фролова І.В.
Єдиний унікальний номер справи №761/ 2370/2021
Апеляційне провадження № 22-ц/824 /4010 /2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовною заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 квітня 2020 року матеріали цивільної справи було направлено до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він з 01 серпня 1991 року був призваний до лав Збройних Сил України. У період з 05 червня 1995 року по 03 грудня 2019 проходив військову службу на офіцерських посадах в Державній прикордонній службі України. На підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 25 листопада 2019 року №1204-ОС був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі). На підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 03 грудня 2019 року №1239-ОС виключений зі списків особового складу.

На початку серпня 2019 року позивач дізнався, що перебуває на квартирному обліку Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) з 03 серпня 2006 року. Позивачем було подано рапорт про перегляд дати постановки позивача разом з членами сім`ї на квартирний облік по м. Київ від 12 серпня 2019 року вихідний №190/ВН-488.

Засідання житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України відбулося 28 листопада 2019 року . На вказаному засіданні було прийнято рішення, оформлене протоколом від 28 листопада 2019 року №82 про перенесення розгляду питання про поновлення дати зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік та детальне вивчення питання можливості і правомірності збереження дати зарахування на квартирний облік за попереднім місцем проходження служби в період до вступу в силу Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №181 з урахування загальних правил застосування в часі норм права та порядку застосування іншими відомствами пункту 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого вказаною постановою.

Наступне засідання житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України відбулося з розгляду питання щодо збереження дати зарахування на квартирний облік, з урахуванням періоду перебування на обліку до дати затвердження на квартирний облік, відбулося 30 січня 2020 року На даному засіданні житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України було прийнято наступне рішення: «попереднє рішення про зарахування на квартирний облік по Київському гарнізону ОСОБА_1 (протокол №35 від 26 грудня 2008 року ) з дати затвердження Кабінетом Міністрів України Порядку забезпечення військовослужбовців та членів х сімей житловими приміщеннями (з 03 серпня 2006 року) залишити без змін». Позивач вважає такі дії Адміністрації Державної прикордонної служби України протиправними та такими, що порушують його права на отримання житла.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просив суд:

- визнати протиправним та скасувати спільне рішення Адміністрації та житлової комісії Державної прикордонної служби України, викладене у протоколі від 26 грудня 2008 року №35, щодо зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 серпня 2006 року зі складом сім`ї 3 особи;

- визнати протиправним та скасувати спільне рішення Адміністрації та житлової комісії Державної прикордонної служби України, викладене у протоколі від 30 січня 2020 року №83, щодо зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 серпня 2006 року зі складом сім`ї 3 особи;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 січня 2002 року зі складом сім`ї 3 особи;

- внести відповідні зміни в облікові документи щодо черги ОСОБА_1 на отримання житла до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов до Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1), з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 03 січня 2002 року.

Представник відповідача у відзиві на позов від 04 лютого 2021 року просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те , що застосування Адміністрацією Держприкордонслужби та житлової комісії Державної прикордонної служби України норм наказу Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону України - командуючого Прикордонними військами України від 20 січня 1996 року №30 «Про затвердження тимчасового положення про порядок забезпечення жилою площею в Прикордонних військах України», який втратив чинність та поширення норм порядку, які набули чинність виключно з 03серпня 2006 року, при вирішенні питання про зарахування Позивача на квартирний облік в 2008 році не відповідало б вимогам чинного законодавства України.

Також представник вказує, що спільне рішення Адміністрації Держприкордонслужби та житлової комісії Державної прикордонної служби України від 30 січня 2020 року №83 не породило жодних прав чи обов`язків для сторін, а також наслідків, які б слугували підставою для відновлення порушеного права Позивача - підстав для його скасування немає.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 23 лютого 2021 року , позивач стверджує, що спільне рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України та житлової комісії Державної Прикордонної служби України №83 від 30січня 2020 року позбавило позивача його конституційного права на отримання житла за часом взяття на первинний квартирний облік, а відтак просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні, яке відбулося 20 квітня 2021 року представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Мотивував заяву тим, що про результати засідання житлової комісії достеменно було відомо Позивачу, або ж Позивач міг знати про дату зарахування його на квартирний облік з вивішених для особового складу списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень чи офіційного вебсайту ще у 2008 році.

Заперечення від позивача щодо заяви про застосування строків позовної давності надійшли до суду 12 травня 2021 року

Позивач зазначив, що дізнався про порушення свого права у серпні 2019 року, у зв`язку з чим 12 серпня 2019 подав рапорт про перегляд дати постановки його разом з членами сім`ї а квартирний облік по м . Київ. В подальшому , 30 січня 2020 року на засіданні житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України йому було відмовлено, у зв`язку з чим у квітні 2020 оку звернувся з відповідним позовом до суду, а відтак вважає, що не пропустив строків звернення з позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано спільне рішення Адміністрації та житлової комісії Державної прикордонної служби України, викладене у протоколі від 26 грудня 2008 року №35, щодо зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03серпня 2006 року зі складом сім`ї 3 особи.

Визнано протиправним та скасовано спільне рішення Адміністрації та житлової комісії Державної прикордонної служби України, викладене у протоколі від 30 січня 2020 року №83, щодо зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 серпня 2006 року зі складом сім`ї 3 особи.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03січня 2002 року зі складом сім`ї 3 особи.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Адміністрація Державної прикордонної служби України подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі посилався на те , що судом неповно з`ясовані обставини ,що мають значення для справи, суд не врахував , що право позивача на зарахування на квартирний облік виникло з моменту переміщення його до Адміністрації Держприкордонслужби, і відповідач керувався законами , які діяли на час виникнення правовідносин, жодного акту який би регламентував порядок збереження черги при зарахуванні на квартирний облік не існувало, як і не існує обов`язку збереження черги при переміщенні військо службовців до іншого населеного пункту, а відтак суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо відносин ,які виникли між сторонами. Крім того на думку відповідача позивач пропустив строки позовної даності , про яку він заявив в суді першої інстанції.

Вважає, що суди помилково врахували приписи пункту 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок № 1081), якими передбачено зараховування військовослужбовців на облік за новим місцем служби із збереженням попереднього часу перебування на обліку, оскільки спірні правовідносин виникли до прийняття цих норм.

Адміністрація ДПС України звертає увагу на обізнаність позивача про порушення житлових прав із 2006 року, 2009 року, 2013 року, що є підставою для застосування строку позовної давності до позовних вимог, пред`явлених в 2020 році.

Наголошує на тому, що суди, встановивши перебування позивача з

03 січня 2002 року на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не врахували, що на момент переведення ОСОБА_1 до Адміністрації Держприкордонслужби не існувало нормативно-правових актів, які б передбачали збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони повідомлені про день та час розгляду справи на 03 березня 2022 року , 30 червня 2022 року за адресами , наявними в матеріалах справи , Заяв , клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило . Представники позивача та відповідача приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції ..

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01 серпня 1991 року був призваний до лав Збройних Сил України, а саме був зарахований курсантом Хмельницького вищого артилерійського командного училища.

В подальшому, а саме з 30 грудня 1992 року по 05 червня 1995 року рахувався курсантом Хмельницького Інституту Прикордонних військ України.

Після закінчення Хмельницького Інституту Прикордонних військ України проходив військову службу на офіцерських посадах:

- в Чернівецькому прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_3) з 05 червня 1995 року по 10 листопада 2001 року;

- в Чернігівському прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_4) з 10 листопада 2001 року по 08 червня 2004 року;

- в Північному регіональному управлінні (військова частина НОМЕР_5) з 08 червня 2004 року по 04 квітня 2008 року;

- в Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) з 04 квітня 2008 року по 03 грудня 2019 року.

Наведене підтверджується копією Витягу із послужного списку полковника ОСОБА_1 .

Під час проходження військової служби позивач був зарахований та перебував у вищезазначених військових частинах на квартирному обліку зі складом сім`ї 3-и особи ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , та дочка ОСОБА_3 ):

- в Чернівецькому прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_3) з 03 лютого 1999 року по 31 жовтня 2001 року (підтверджується копіями довідок від 21 грудня 2019 року №2389 та № 2390 );

- в Чернігівському прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_4) з 03 січня 2002 року по 06 серпня 2004 року (підтверджується копією довідки від 11 грудня 2019 року №468 та витягом з протоколу №43 від 03 січня 2002 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_4);

- в Північному регіональному управлінні (військова частина НОМЕР_5) з 03 січня 2002 року по 13 травня 2008 року (підтверджується копією рапорту від 16 серпня 2004 року №294, довідкою від 11 грудня 2019 року №704-247, довідкою від 16 травня 2008 року №614-29 та витягом з протоколу №5 від 06 грудня 2004 року засідання житлової комісії Житомирського гарнізону);

- в Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) з 03 серпня 2006 року по теперішній час (підтверджується копією рапорту від 24 червня 2008 року, довідкою від 02 березня 2020 року №704/127-66)

Під час проходження військової служби в Чернігівському прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_4), до якого позивач був переведений з Чернівецького прикордонного загону на підставі розпорядження Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 20 жовтня 2001 року № 8/11519 та наказу Південно-Східного напряму від 10 листопада 2001 року № 228-ос позивача було зараховано на квартирний облік.

Датою зарахування на квартирний облік засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_4 постановлено зарахувати на квартирний облік з 10 грудня 2001 року, що підтверджується копіями витягів з протоколу від 03 січня 2002 року № 43, наказу від 10 листопада 2001 року № 228-ос.

З ІНФОРМАЦІЯ_1 до Північного регіонального управління позивач був переведений по військовій службі із правом постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби, про що було зазначено в наказі начальника Північного регіонального управління від 08 червня 2004 року № 51-ос.

В Північному регіональному управлінні 11 серпня 2004 року ОСОБА_1 написав рапорт про зарахування останнього на квартирний облік для одержання житлової площі у м. Житомирі зі складом сім`ї 3 чоловіка, вказане підтверджується копією рапорту від 16 серпня 2004 року вх. № 294.

Рішенням житлової комісії Житомирського гарнізону від 06 грудня 2004 року, на підставі наказу начальника Північного регіонального управління від 08 червня 2004 року № 51-ос, згідно Житлового кодексу УРСР, Тимчасового Положення про порядок забезпечення житловою площею в Прикордонних військах України, затвердженого наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 20 січня 1996 року № 30 було вирішено зарахувати позивача зі складом сім`ї 3 особи на квартирний облік для отримання житлової площі у м. Житомир до загальної черги, як безквартирного з датою постановки за попереднім місцем служби з 03 січня 2002 року, тобто з дати реєстрації протоколу № 43 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_4 м. Чернігів.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 04 квітня 2008 року № 117-ос для подальшого проходження військової служби ОСОБА_1 був переведений до Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1).

По прибуттю до Адміністрації Державної прикордонної служби України, рапортом від 24 червня 2008 року позивач звернувся до Голови житлової комісії щодо зарахування його зі складом сім`ї 3 особи на квартирний облік по м. Києву з 03 січня 2002 року, тобто із збереженням попереднього часу перебування на обліку - дати перебування на квартирному обліку в Північному регіональному управлінні.

Спільним протокольним рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби України та житлової комісії Державної прикордонної служби України від 26 грудня 2008 року №35 позивача було зараховано на квартирний облік у загальну чергу на покращення житлових умов по м. Київ зі складом сім`ї - 3 особи з 03серпня 2006 року, тобто з дати прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 1081 від 03серпня 2006 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями».

На підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 25 листопада 2019 року №1204-ОС був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі).

На підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 03 грудня 2019 року №1239-ОС виключений зі списків особового складу.

На початку серпня 2019 року позивач дізнався, що перебуває на квартирному обліку Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) з 03 серпня 2006 року.

Позивачем було подано рапорт про перегляд дати постановки позивача разом з членами сім`ї на квартирний облік по м. Київ від 12 серпня 2019 року вихідний №190/ВН-488.

Засідання житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо розгляду питання про поновлення дати зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік та детальне вивчення питання можливості і правомірності збереження дати зарахування на квартирний облік за попереднім місцем проходження служби в період до вступу в силу Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №181 з урахування загальних правил застосування в часі норм права та порядку застосування іншими відомствами пункту 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого вказаною постановою призначене на 28 листопада 2019 року було перенесено.

В подальшому 30 січня 2020 року відбулося наступне засідання житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України з розгляду питання щодо збереження дати зарахування на квартирний облік, з урахуванням періоду перебування на обліку до дати затвердження на квартирний облік. На даному засіданні житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України було прийнято наступне рішення: «попереднє рішення про зарахування на квартирний облік по Київському гарнізону ОСОБА_1 (протокол №35 від 26.12.2008) з дати затвердження Кабінетом Міністрів України Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (з 03 серпня 2006 року) залишити без змін».

Частково задовольняючи вимоги про внесення відповідних змін в облікові документи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першо інстанції ,який виходив із такого .

Відповідно до п. 22 Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Зазначена норма кореспондується з пунктом 3.1. Інструкції, якою визначено, що на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, зараховуються військовослужбовці, які не забезпечувались постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей.

Пунктом 3.7. Порядку визначено, що на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа. Обліковій справі надається номер, що відповідає номеру в книзі обліку. Облікова справа є документом суворої звітності та зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання - протягом п`яти років у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, а якщо ордер видано органом Державної прикордонної служби - в органі Державної прикордонної служби. Після закінчення зазначеного строку справа знищується в установленому порядку.

Ведення інших облікових документів вищезазначеними актами не передбачено.

Як видно із позову , позивач ОСОБА_1 не уточнює, до яких саме документів необхідно внести зміни, а тому зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню.

Встановивши, що 30 січня 2020 року засіданням житлової комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України з розгляду питання щодо збереження дати зарахування на квартирний облік, з урахуванням періоду перебування на обліку до дати затвердження на квартирний облік відносно ОСОБА_1 було порушено пункт 26 постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пункт 3.9 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 грудня 2007 року № 1040, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2008 року за № 16/14707, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд першої інстанції правильно вирішив , що необхідно визнати протиправним та скасувати спільне рішення Адміністрації та житлової комісії Державної прикордонної служби України, викладене у протоколі від 26 грудня 2008 року №35, щодо зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 серпня 2006 року зі складом сім`ї три особи, визнати протиправним та скасувати спільне рішення Адміністрації та житлової комісії Державної прикордонної служби України, викладене у протоколі від 30 січня 2020 року №83, щодо зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 серпня 2006 року зі складом сім`ї три особи, а також зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 січня 2002 року зі складом сім`ї три особи.

Суд першої інстанції правильно зазначив , що позивачем не конкретизовані позовні вимоги до яких саме документів необхідно внести відповідні зміни в облікові документи щодо черги ОСОБА_1 на отримання житла до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов до Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1), з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 03 січня 2002 року, а відтак відсутні підстави для задоволення вказаної вимоги .

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Кабінет Міністрів України постановою від 03 серпня 2006 року № 1081 затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Згідно із пунктом 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Так судом встановлено , що відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 1040 від 20 грудня 2007 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів їх сімей надається житло для постійного проживання.

Так, як вбачається з витягу з Наказу Голови Державної прикордонної служби України від 03 грудня 2019 року № 1239-ОС про особовий склад відносно полковника ОСОБА_1 , вислуга років на пенсію на 03 грудня 2019 року становить:

календарна: 28 років 04 місяці 02 дні;

пільгова: 05 років 06 місяців 26 днів;

всього: 33 роки 10 місяців 28 днів.

Згідно до п. 1.7 вищезазначеної Інструкції усі питання пов`язані із наданням та забезпеченням житловою площею військовослужбовців, вирішується з місцем проходження ними служби та перебування на обліку житловими комісіями органів Держприкордонслужби або в судовому порядку.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії органу Державної прикордонної служби, яке затверджується начальником цього органу. У рішенні житлової комісії органу Державної прикордонної служби зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї , підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови у зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відповідно до п. 3.6 Інструкції датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією органу Державної прикордонної служби винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

В свою чергу за п. 3.9 Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, разі переміщення по військовій службі, пов`язаному з переїздом в іншу місцевість, зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Крім того, на виконання положень ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03 серпня 2006 року за № 1081 де п. 26 визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість),зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На час взяття позивача на квартирний облік порядок взяття на облік та отримання житла визначався Тимчасовим Положенням про порядок забезпечення житловою площею в Прикордонних військах України, затвердженого наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України № 30 від 20 січня 1996 року (далі - Тимчасове положення від 20 січня 1996 року).

Згідно п. 2.2 Тимчасового положення від 20 січня 1996 року: «На квартирний облік беруться військовослужбовці та члени їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов».

В пункті 2.21 Тимчасового положення від 20 січня 1996 року визначено, що при переміщенні військовослужбовців, що потребують одержання жилої площі, з однієї військової частини до іншої в межах одного гарнізону, їх облікові справи пересилаються в житлову комісію за місцем нової служби, яка приймає рішення про занесення цих військовослужбовців до списку черги зі збереженням дати їх постановки на облік у частинах, з яких вони прибули. Цим правом користуються також військовослужбовці, переміщені до нового місця служби з іншого гарнізону (місцевості) за ініціативою вищестоящого командування у зв`язку з службовою необхідністю при умові, що дата постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби збережена за рішенням колегії Держкомітету (Військової ради напряму) чи наказом про переміщення.

Наказ Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 20січня 1996 року № 30 втратив чинність на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби від 14 березня 2005 року № 189.

На даний час діє Інструкція про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 грудня 2007 року № 1040, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2008 року за № 16/14707 (далі - Інструкція від 20 грудня .2007 року).

У пункті 3.9 Інструкції від 20 грудня 2007 року визначено: «Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаному з переїздом в іншу місцевість, зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. При цьому облікова справа направляється начальником органу Державної прикордонної служби до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування органу Державної прикордонної служби - до військового комісаріату. Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, підтверджується довідкою про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним органом Державної прикордонної служби.

Судом встановлено, що на момент переведення ОСОБА_1 до нового місця служби з 04 квітня 2008 року вже діяв затверджений Кабінетом Міністрів України Порядок № 1081, який гарантував збереження за військовослужбовцем права знаходження на квартирному обліку з дати первинної постановки на цей облік.

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо помилкового врахування судом першої інстанції приписів Порядку

№ 1081.

Наведеним також спростовані доводи заявника щодо відсутності на час переведення позивача нормативно-правових актів, які передбачали збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку за умов переміщення по військовій службі, зокрема до іншого гарнізону.

З урахуванням вищевикладеного , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем неправомірно перенесено дату зарахування позивача на квартирний облік з 03 січня 2002 року на 03 серпня 2006 року . Відновленням права позивача буде задоволення вимог щодо зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік до загальної черги на покращення житлових умов з 03 січня 2002 року зі складом сім`ї 3 особи. Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

Посилання апелянта на те, що відповідачами було враховано рішення житлової комісії щодо зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік

з 03 серпня 2006 року, яке не оскаржувалось і не було скасованим, не спростовують висновків суду про наявність підстав для захисту прав позивача.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації ДПС України від 20 грудня 2007 року

№ 1040 (яка була чинна на час прийняття відповідачами спільного рішення від 30 січня 2020 року), усі питання, пов`язані з наданням та забезпеченням житловою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби та перебування на обліку житловими комісіями органів Держприкордонслужби або в судовому порядку.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 06 травня 2022 року у справі 761 /7845/20.

Доводи апеляційної скарги щодо позовної давності є аналогічними доводам заперечень на позовну заяву , які суд першої інстанції обґрунтовано спростував, врахувавши, що ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду у квітні 2020 року, оскаржуючи спільне рішення Адміністрації та житлової комісії ДПС України від 30 січня 2020 року.

Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 760/9430/18 погодився із подібними висновками апеляційного суду щодо відсутності підстав для застосування позовної давності за схожих обставин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369,374,375,381 - 384 ЦПК України суд ,-

По с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 липня 2022 року.

Головуючий

Судді