Ухвала

23 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 520/5519/18

провадження № 61-12277ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М. А., третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у розмірі 42 179 000 грн 00 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра і гарантія», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний індустріальний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М. А., третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди у розмірі

42 179 000 грн 00 коп. - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2020 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2020 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2020 року залишено без змін.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року у цивільній справі № 520/5519/18, посилаючись на те, що судом не було враховано висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року залишено без змін.

У грудні 2022 року до Верховного Суду через систему «Електронний Суд»

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 серпня 2022 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами регламентовано статтею 423 ЦПК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з частою п`ятою статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №552/137/15-4, нові докази не можуть бути підставою для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Зокрема, у вказаній постанові наголошено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами, а також факт неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами містяться у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року справа № 147/325/13-ц, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 363/2936/15-ц, та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року справа № 454/3003/14-ц.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі особи» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї заявникові на час розгляду справи.

Ознака «не були і не могли бути відомі» не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі

№ 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14.

Заявник вказує на те, що нововиявленими обставинами на його думку є те, що судом не було враховано висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, у постанові

від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11.

Судами вірно встановлено, що вказана практика Верховного Суду не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами та до стягнення моральної шкоди.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Також відповідають обставинам справи висновки суду про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами, оскільки дану інформацію він міг дізнатись під час розгляду справи.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів, не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини першої статті 24 ЦПК України встановлено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Доводи заявника відображають його незгоду з правильністю висновків судів першої та апеляційної інстанцій по суті спору та не свідчать про існування законодавчо визначених підстав для скасування судових рішень у порядку перегляду за нововиявленими чи виключними обставинами.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, якими вирішено питання про залишення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинамибез задоволення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій вищенаведених положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 серпня 2022 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 24 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М. А., третя

особа - ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович