Справа № 206/1315/22
Провадження № 2-з/206/56/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022 м.Дніпро

суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Нестеренко Т.В., при секретарі Івановій А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кулініча Сергія Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2022 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кулініча Сергія Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Заява мотивована тим, що в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

ОСОБА_2 зазначає, що між позивачем та АТ «КБ Надра» 22.03.2007 укладено кредитний договір №8/2007/840-К/854-Н/2. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та АТ «КБ Надра» 22.03.2007 було укладено іпотечний договір №8/2007/840-К/854-Н/2. В іпотеку було передано нерухоме майно, яке належало ОСОБА_1 на праві власності, а саме квартира АДРЕСА_1 .

Квартира, що належала позивачу на праві власності була єдиним житлом для її проживання та проживання її дітей. Не зважаючи на це в лютому місяці до квартири, яка належала на праві власності заявнику завітали невідомі особи та повідомили, що квартира належить іншим особам і виставили заявника з її дітьми на вулицю нічого не пояснюючи. Після звернення стягнення в позасудовому порядку на квартиру, яка належала заявнику, вона та її діти були зняті з реєстраційного обліку та виселені без відповідного рішення суду. Заявник вважає, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» незаконно заволоділо квартирою заявника та оформили на себе право власності, є ризик того, що відповідач може розпорядитися квартирою АДРЕСА_1 на власний розсуд в будь-який час, оскільки у відповідача є наміри, щодо відчуження квартири, що підтверджується розміщенням оголошення на сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник заявника зазначає, що на підтвердження того, що вищезазначена квартира перебувала у володінні та є саме тією, яка виставлена на продаж є відеозапис, який представником заявника долучено до матеріалів справи. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 та її представник просили задовольнити заяву про забезпечення позову та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» або іншим особам вчиняти будь-які дії, що стосуються квартири АДРЕСА_1 , в тому числі розпоряджатися зазначеною квартирою та/або передавати її у фінансовий лізінг.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову суд вважає, що заяву слід повернути позивачу з наступних підстав.

У відповідності до положень ч. 1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, позивачем не зазначено відповідного предмету позову, що узгоджується з запропонованим видом забезпечення, що унеможливлює виконання судом обов`язку щодо пересвідчення в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також унеможливлює надання судом об`єктивної оцінки щодо відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви ( постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі №200/12227/17).

Представником заявника до заяви про забезпечення позову долучено копії скриншотів, відповідно до яких на думку представника заявника на сайті «ОЛХ» розміщено оголошення, щодо продажу оспорюваної квартири. Також до матеріалів справи долучено відеозапис на підтвердження тієї обставини, що вказана квартира, яка виставлена на продаж є саме тією, через яку позивач звернулася до суду.

Натомість суд відноситься критично до доводів представника позивача, оскільки жодний із скріншотів не містить адреси квартири, яку на сайті «ОЛХ» виставляють на продаж. Окрім того, відеозапис, який долучено до заяви про забезпечення позову, також не містить зазначення будь-якої адреси. У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості впевнитися, що квартира, за якою представник позивача просить забезпечити позов є саме квартирою через яку виник спір, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки в матеріали справи не містять належних та достатніх доказів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення.

В порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів відповідача та має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як позивач має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану «status-quo» між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам зазначеним у ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 про забезпечення позову необхідно повернути позивачу, як таку, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кулініча Сергія Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Нестеренко