печерський районний суд міста києва
Справа № 748/2213/21-ц
20 липня 2022 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Батрин О.В.
секретар судового засідання Габрись О.М.,
справа № 748/2213/21-Ц
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП`про відшкодування майнової шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, пенні, 3 % річних та інфляційних витрат,
У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування майнової шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, пенні, 3 % річних та інфляційних витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 лютого 2021 року о 11 год. 25 хв. на 23 км. автодороги Р-56 «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич» ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Пежо Партнер», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем «Фольксваген Транспортер Т4», номер державної реєстрації НОМЕР_2 , який належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року у справі №748/416/21. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована відповідачем. 30 березня 2021 року позивач направив до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву про сплату страхового відшкодування з необхідними документами, проте жодних дій страховою компанією вчинено не було. Відповідно до звіту оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням належного позивачу автомобіля, вартість матеріального збитку становить 42 513 грн. 97 коп. Окрім того, позивач вказує, що ним понесені матеріальні витрати на сплату вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1 500 грн.
Посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив стягнути на його користь з відповідача розмір понесених матеріальних збитків у сумі 42 513 грн. 97 коп., витрати на сплату вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1 500 грн., а також, пеню в розмірі 2 416 грн. 89 коп.; 3 % річних в розмірі 458 грн.; інфляційні витрати в розмірі 42 грн. 51 коп.; судовий збір в розмірі 908 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.09.2021 справу передано за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва для розгляду (а.с. 74-76).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2021 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 85).
Повідомленням суду від 03.11.2021 учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 86).
Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 29.10.2021 та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача та повернулася на адресу суду без вручення з позначкою поштового відділення на конверті «не знаходиться».
Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.
За таких обставин, суд розглянув за правилами заочного позовного провадження та відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що 13 лютого 2021 року о 11 год. 25 хв. на 23 км. автодороги Р-56 «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич», ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Пежо Партнер» номер державної реєстрації НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем «Фольксваген Транспортер Т4», номер державної реєстрації НОМЕР_2 , який належить позивачу.
Вина водія ОСОБА_2 в цій дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року у справ № 748/416/21, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню (а.с. 10-11).
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200364737(а.с. 18).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.
У п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до п. 2 ст. 34 Закону страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно із доводами позивача, які відповідачем в належний спосіб не спростовані, 30 березня 2021 року він подав до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву про сплату страхового відшкодування з необхідними документами (а.с. 20).
Положеннями п. 3 ст. 34 Закону встановлено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Користуючись зазначеним правом, позивач самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди.
Згідно зі звітом про оцінку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 116/21 від 18.05.2021, складеного СПД « ОСОБА_3 », вартість матеріального збитку завданий власнику колісного транспортного засобу - легкового автомобіля «Фольксваген Транспортер Т4», номер державної реєстрації НОМЕР_2 , складає 42 513 грн. 97 коп. (а.с. 24-32).
За положеннями статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Як вбачається з умов Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 200364737 від 13 лютого 2021 року, укладеного між АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та страхувальником транспортного засобу - автомобіля марки «Пежо Партнер» номер державної реєстрації НОМЕР_1 , ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., розмір франшизи згідно умов зазначеного договору становить 0,00 грн.
З урахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що позивачем доведені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належного йому автомобіля марки«Фольксваген Транспортер Т4», номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що була визначена СПД « ОСОБА_3 », з урахуванням фізичного зносу, становить 42 513 грн. 97 коп.
Що стосується заявленого позивачем стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені, інфляційних витрат та 3 % річних суд зазначає.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки зобов`язання ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-927цс16.
Згідно із ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Беручи до уваги викладені обставини, суд прийшов до висновку, що ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» прострочивши виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі), повинен також сплатити ОСОБА_1 : пеню на суму заборгованості 42 513 грн. 97 за період починаючи з 02.07.2021 по 10.11.2021 включно, в розмірі 2 416 грн. 89 коп.; 3% річних на суму заборгованості 42 513 грн. 97 коп. за період починаючи з 02.07.2021 по 10.11.2021 включно, в розмірі 458 грн.; індекс інфляції на суму заборгованості 42 513 грн. 97 коп. за період починаючи з 02.07.2021 по 10.11.2021 включно, в розмірі 42 грн. 51 коп.
Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» становить 45 431 грн. 37 коп. (несплачена сума страхового відшкодування у розмірі 42 513 грн. 97 коп. + 3% річних, пеня та інфляційні втрати у розмірі 2 917 грн. 40 коп.).
Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги від 3 вересня 2021 року; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копією ордера від 4 вересня 2021 року; розрахунком понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги від 4 вересня 2021 року; квитанцією від 4 вересня 2021 року (а.с. 65-69).
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 7 000 грн.
Також з відповідача на користь позивача в порядку ст. 22 ЦК України підлягають стягненню понесені позивачем матеріальні збитки в розмірі вартості проведеного СПД « ОСОБА_3 » авто товарознавчого дослідження в розмірі 1 500 грн. згідно з квитанцією № 116/21 від 18.05.2021 (а.с. 62)
У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 22, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування майнової шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, пенні, 3 % річних та інфляційних витрат - задовольнити.
Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 42 513 грн. 97 коп., пеню в розмірі 2 416 грн. 89 коп., 3 % річних в розмірі 458 грн., інфляційні витрати в розмірі 42 грн. 51 коп. та витрати на автотоварознавче дослідження в розмірі 1 500 грн.
Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. та судовий збір у розмірі 908 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Суддя О.В. Батрин