Постанова

Іменем України

21 червня 2022 року

м. Київ

справа № 199/6329/20

провадження № 61-13935св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник заявників - ОСОБА_3 ,

заінтересована особа - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Основний зміст заяви та її обґрунтування

У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, звернулись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву мотивовано тим, що тим, що син заявників ОСОБА_4 помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків у результаті нещасного випадку на публічному акціонерному товаристві «Інтертайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (далі - ПАТ «Інтерпайп НТЗ»). За результатами службового розслідування встановлений причинний зв`язок смерті з виробничою травмою, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку та актом за формою Н-1 про нещасний випадок із тяжким наслідком, пов`язаний з виробництвом.

Після поховання сина, його батько - ОСОБА_2 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області із заявою про призначення страхових виплат у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Оскільки заявники та їх син ОСОБА_4 були зареєстровані за різними адресами з січня 2018 року по день смерті, представником заінтересованої особи усно було роз`яснено про необхідність надати судове рішення про встановлення факту спільного проживання із сином однією родиною та про встановлення факту знаходження заявників на утриманні сина.

Заявники зазначали, що їх син ОСОБА_4 дружини та дітей не мав, від народження та по день смерті проживав разом з батьками, вів з ними спільне господарство, в лютому 2018 року працевлаштувався на роботу правильника прокату та труб у ПАТ «Інтерпайп НТЗ», та з цього часу їх син ОСОБА_4 почав утримувати батьків. За 10 місяців до смерті ОСОБА_2 знявся з реєстрації в квартирі батьків та був зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 з метою оформлення субсидії в квартирі по АДРЕСА_4 .

Встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно заявникам з метою отримання страхових виплат: одноразової допомоги сім`ї потерпілого та одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд встановити факти, що мають юридичне значення: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сім`єю потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сім`єю потерпілого ОСОБА_4 . Встановлено факт перебування ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на утриманні потерпілого ОСОБА_4 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Факт спільного проживання, спільного побуту та взаємних прав та обов`язків у розумінні статті 3 СК України доведений заявниками показаннями свідків, письмовими доказами, та зазначені докази не були спростовані представником заінтересованої особи.

Крім того, судом було встановлено, що допомога, яка надавалася

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з боку їх сина ОСОБА_4 , була для них хоч і не єдиним, проте, постійним та основним джерелом засобів до існування; померлий проживав разом із батьками та отримував дохід, розмір якого значно перевищував розмір доходів його батьків, інших утриманців

ОСОБА_4 не мав. У зв`язку з наведеним наявні підстави для встановлення факту перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на утриманні потерпілого ОСОБА_4 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року апеляційну скаргу Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області задоволено.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 23 березня 2021 року в частині встановлення факту перебування

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на утриманні потерпілого ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні відмовлено.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перебування заявників на утриманні сина. Доказування зазначених обставин не може гуртуватись виключно на показаннях свідків, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та доводи особи, яка її подала

У серпні 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 20 липня 2021 року, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення представник заявника зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17,

від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, та апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункти 1, 3 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги обґрунтовані тим, що апеляційний суд послався на недостатність доказів, не обґрунтувавши при цьому, в чому така недостатність полягає. Заявники зазначають, що суд апеляційної інстанції не дослідив доказів в їх сукупності, формально і без належного обґрунтування дійшов висновку про недоведеність факту перебування на утриманні, внаслідок чого неправильно застосував норми матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у якому він просив зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям, шлюб між якими зареєстрований 06 листопада 1975 року.

Місце проживання заявників зареєстровано за адресою:

АДРЕСА_2 , що підтверджується відмітками про реєстрацію їх місця проживання, та за вказаною адресою заявники фактично мешкають (а. с. 23-25).

Заявники є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Місце проживання ОСОБА_4 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відміткою у його паспорті (а. с.10-11).

ОСОБА_4 працював у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» правильником прокату й труб (трубне виробництво) (а. с. 14).

Згідно з відповіддю з Пенсійного фонду України розмір заробітної плати ОСОБА_4 складав такі суми: лютий 2018 року - 3 379,30 грн, березень 2018 року - 10 080,58 грн, квітень 2018 року - 10 733, 37 грн, травень

2018 року - 10 900,01 грн, червень 2018 року - 11 023,73 грн, липень

2018 року - 10 075,50 грн, серпень 2018 року - 9 914,05 грн, вересень

2018 року - 7 561,56 грн, жовтень 2018 року - 10 716,23 грн, усього за цей період 84 348,33 грн (а. с. 71-72).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а. с. 9).

Спеціальним розслідуванням нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 06 листопада 2018 року, встановлено, що смерть ОСОБА_4 пов`язана з виробництвом, що підтверджується актом за формою Н-1

(а. с. 13-16).

Судом встановлено, що заявники досягли пенсійного віку.

Відомостями з Пенсійного фонду України підтверджується розмір пенсії ОСОБА_1 : травень 2018 року - 1 009,15 грн, травень 2018 року -

5 521,33 грн, червень 2018 року - 6 781,86 грн, липень 2018 року -

6 722,46 грн, серпень 2018 року - 7 582,39 грн, вересень 2018 року -

7 852,36 грн, жовтень 2018 року - 7 276,54 грн (а. с. 69-70).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 хворіють, що підтверджується записами з їх медичних карт (а. с. 85-88).

Постановою Дніпровського відділення управління ВД ФССУ в Дніпропетровській області від 05 лютого 2019 року № 0402/10930/10930/1 на підставі статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_2 , як батьку потерпілого, призначені щомісячні страхові виплати у зв`язку зі смертю годувальника, що підтверджується відповідною постановою (а. с. 73).

У відповіді на адвокатський запит від 10 січня 2019 року вказаний перелік документів, необхідних для отримання страхових виплат та роз`яснено про право звернення до суду для встановлення факту перебування на утримання потерпілого та перебування у сімейних відносинах (а. с. 36, 37-38).

За життя ОСОБА_4 мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується: довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, а також показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а. с. 18).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі

№ 523/19129/19 (провадження № 61-10712св20) та від 17 листопада

2021 року у справі № 214/1816/20 (провадження № 61-6397св21), в якій було заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із цією заявою заявники вказували, що встановлення фактів, що мають юридичне значення необхідно їм з метою отримання страхових виплат: одноразової допомоги сім`ї потерпілого та одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Проаналізувавши зміст заяви можна зробити висновок, що заінтересована особа відмовила у цих виплатах у зв`язку з тим, що заявники не відносяться до кола осіб, які відповідно до норм законодавства мають право на отримання страхової виплати.

Таким чином, при розгляді справи в порядку окремого провадження встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що постанову суду апеляційної інстанції ухвалено без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції скасувати, заяву залишити без розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович