Провадження № 2/554/3787/2022
09 грудня 2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді Андрієнко Г. В.,
за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-
В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 22 травня 2021 року він уклав із відповідачем ОСОБА_2 договір позики № 1, відповідно до якого останній отримав від позивача готівкою 1000 доларів США. Пунктом 4 договору передбачена сплата процентів від суми позики по одній із процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку): а) 1,5% у календарний день, за період, за який проценти не були сплачені достроково; б) 20% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед).
Зазначає, що відповідач сплатив проценти за договором позики № 1 по 21 липня 2021 року і більше проценти не сплачував. Таким чином, станом на 08 грудня 2021 року заборгованість відповідача зі сплати процентів за договором позики № 1 складає 2100 доларів США. Заборгованість зі сплати процентів розрахована таким чином: 1000 х 1,5% х 140 = 2100 доларів США, де: 1000,00 доларів США сума позики, 1,5% - розмір процентів, 140 кількість днів прострочення зі сплати процентів з 22 липня 2021 року по 08 грудня 2021 року. Крім того, пунктом 11 договору позики № 1 встановлено, що розмір збитків, які можуть виникнути у позикодавця в майбутньому у разі порушення позичальником умов договору, не доказуються позикодавцем, а становлять сто процентів від суми позики, згідно з п. 1 договору, тобто 1000,00 доларів США. Пунктом 15 договору позики визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі сто відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за цим договором, тобто 2100 доларів США.
Також 26 травня 2021 року відповідач ОСОБА_2 уклав із позивачем аналогічний договір позики № 2, відповідно до якого отримав готівкою 1000 доларів США. За цим договором відповідач сплатив проценти по 25 липня 2021 року і більше проценти не сплачував. Таким чином, станом на 08 грудня 2021 року заборгованість відповідача зі сплати процентів за договором позики № 2 складає 2040 доларів США. Заборгованість зі сплати процентів розрахована таким чином: 1000 х 1,5% х 136 = 2040 доларів США, де: 1000,00 доларів США сума позики, 1,5% - розмір процентів, 136 кількість днів прострочення зі сплати процентів з 26 липня 2021 року по 08 грудня 2021 року. Крім того, за пунктом 11 договору позики № 2 розмір збитків становить 1000,00 доларів США, і штраф за пунктом 15 договору в сумі 2040 доларів США.
Крім того, 22 травня 2021 року та 26 травня 2021 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 були укладені договори поруки, за якими остання поручилася за виконання ОСОБА_2 зобов`язань, які виникли відповідно з договорів позики у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (у повному обсязі). При порушенні боржником зобов`язання, яке виникло з основного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
У зв`язку з тим, що відповідачі взяті на себе зобов`язання за договорами позики та поруки не виконали, а тому позивач звернувся за судовим захистом.
Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а. с. 36-37).
Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2022 року зазначена цивільну справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання (а. с. 44-45).
Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 55).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, направив до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а. с. 53).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Виклик відповідачів до суду здійснювався шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою їх проживання (а. с. 31, 34), направлення телефонограм та розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» в мережі Інтернет, на сторінці Октябрського районного суду м. Полтави в розділі «Громадянам - Оголошення про виклик до суду для учасників процесів» (а. с. 56-60, 62-66). Заяви про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи, відзиви на позовну заяву від відповідачів до суду не надходили.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких обставин, судом вжиті достатні заходи щодо належного повідомлення відповідачів та забезпечення їх участі в розгляді справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, беручи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
22 травня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 (позикодавцем) та відповідачем ОСОБА_2 (позичальником) а. с. 12) у простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у власність від позивача готівкою 1000 доларів США та зобов`язався повернути йому таку ж суму грошових коштів (суму позики) готівкою в м. Харкові протягом трьох днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це.
Відповідно до пункту 4 цього договору позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики по одній з фіксованих процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку): а) 1,5% у календарний день, за період, за який проценти не були сплачені достроково; 20% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед).
Згідно з п. 4.1 договору проценти, які сплачуються позикодавцю, не є неустойкою. Позичальник має право обрати одну з фіксованих процентних ставок. Позичальник зобов`язується сплачувати на користь позикодавця проценти один раз на місяць, починаючи з двадцять другого травня дві тисячі двадцять першого року, за однією із процентних ставок, визначених у п. 4 договору.
Відповідно до п. 4.2 договору проценти виплачуються на залишкову (неповернену) суму позики, не пізніше останнього числа місяця за тим, за який проводиться оплата у разі сплати процентів за умовами, визначеними у підпункті а пункту 4 договору; або до настання першого дня, за який проводиться оплата в разі сплати процентів за умовами, визначеними у підпункті б пункту 4 договору. Сплата процентів повинна здійснюватися позичальником лише всією сумою за відповідний місяць й одним платежем. Якщо заборгованість позичальника по сплаті процентів за договором складає більше 31% від суми позики, позичальник вважається таким, що порушив зобов`язання за договором.
Згідно з п. 7 договору сторони домовились, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити позикодавцю грошову суму відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто суму боргу (суму позики та проценти від суми позики відповідно до пункту 4 договору) за весь час прострочення, а також триста шістдесят п`ять процентів річних від простроченої суми боргу.
Відповідно до п. 11 сторони домовились, що розмір збитків, які можуть виникнути у позикодавця в майбутньому, у разі порушення позичальником умов договору не доказуються позикодавцем, а становлять сто процентів від суми позики згідно з п. 1 договору. Збитки позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору.
Позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі сто відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за цим договором (п. 15).
Позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі п`яти відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за цим договором за кожен день прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором (п. 16).
Крім цього, в матеріалах справи міститься копія розписки від 22 травня 2021 року, за змістом якої ОСОБА_2 засвідчив факт отримання від ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 1000 доларів США, зобов`язався належним чином виконувати всі умови вищевказаного договору позики та повернути ОСОБА_1 все, що передбачено за цим договором (а. с. 6).
26 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із проханням позичити йому грошову суму в розмірі 1000 доларів США з метою розвитку власної підприємницької діяльності, пояснивши, що першу позику в розмірі 1000 доларів США він вже витратив для розвитку свого бізнесу, але йому не вистачило обігових коштів, про що свідчить копія відповідної заяви (а. с. 8).
Цього ж дня відповідач ОСОБА_2 уклав із позивачем аналогічний попередньому договір позики від 26 травня 2021 року в письмовій формі, за яким отримав готівкою ще 1000 доларів США на тих же умовах, зміст яких зазначений вище (а. с. 9).
На підтвердження цього факту ОСОБА_2 додатково надав відповідну письмову розписку (а. с. 10).
Крім того, 22 та 26 травня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 (а. с. 14) укладені договори поруки, за якими остання поручилася за виконання ОСОБА_2 зобов`язань, які виникли відповідно до договорів позики від 22 та 26 травня 2022 року в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (у повному обсязі) п. п. 1, 3).
Відповідно до п. 2 вказаних договорів поруки поручитель засвідчив, що він уважно ознайомився з основним договором, розуміючи значення своїх дій та не помиляючись відносно природи договору та основного договору, прав і обов`язків сторін.
Пунктом 4 договорів передбачено при порушенні боржником зобов`язання, яке виникло з основного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а. с. 7, 11).
При порушенні боржником зобов`язання, яке виникло з основного договору, поручитель зобов`язується виконати зобов`язання, яке виникло з основного договору у триденний строк з дня отримання вимоги кредитора.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 сплатив проценти за договорами позики від 22 та 26 травня 2021 року по 21 та 25 липня 2021 року відповідно і більше проценти не сплачував.
За розрахунком позивача, станом на 08 грудня 2021 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 зі сплати процентів за договором позики від 22 травня 2021 року складає 2100 доларів США (1000 доларів США х 1,5% х 140 = 2100 доларів США, де: 1000,00 доларів США сума позики, 1,5% - розмір процентів, 140 кількість днів прострочення зі сплати процентів з 22 липня 2021 року по 08 грудня 2021 року). Крім того, відповідно до п. 11 цього договору позики розмір збитків позивача становить 1000,00 доларів США, і штраф за пунктом 15 договору складає 2100 доларів США.
За розрахунком позивача, станом на 08 грудня 2021 року заборгованість відповідача зі сплати процентів за договором позики від 26 травня 2022 року складає 2040 доларів США (1000 доларів США х 1,5% х 136 = 2040 доларів США, де: 1000,00 доларів США сума позики, 1,5% - розмір процентів, 136 кількість днів прострочення зі сплати процентів з 26 липня 2021 року по 08 грудня 2021 року). Крім того, відповідно до п. 11 цього договору позики розмір збитків становить 1000,00 доларів США, і штраф за пунктом 15 договору в сумі 2040 доларів США.
Отже, відповідач своїх зобов`язань за договорами позики, укладеними 22 та 26 травня 2021 року, не виконав, грошові кошти позивачу не повернув.
У зв`язку з цим, 20 жовтня 2021 року позивач надіслав на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу про виконання в триденний строк умови зазначених договорів позики, сплативши проценти та збитки згідно з передбаченими у них умовами, яке було вручено адресату 23 жовтня 2022 року (а. с. 16, 17, 18).
Однак, відповіді на вказану вимогу позивач не отримав.
Підтвердження сплати позики частково або повністю протягом встановленого договором строку або після його спливу, чи факту виконання грошового зобов`язання перед позивачем у інший спосіб відповідачами не надано, доводів позивача відповідачами у встановленому порядку не спростовано та не надано жодних доказів на спростування всіх обставин, на які посилається позивач.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики надається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, наш посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі № 6-63-цс 13 від 18 вересня 2013 року договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
З положень ст.525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Статтею 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статей 524 та 533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу.
У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно, його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15).
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з частиною другою статті 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Крім того, у зв`язку з невиконанням основного зобов`язання ОСОБА_2 , на поручителя ОСОБА_3 , яка поручилася перед кредитором ОСОБА_1 за виконання обов`язку боржника за вказаними договорами позики від 22 та 26 травня 2021 року, покладена солідарна відповідальність в тому ж самому обсязі, що й боржника, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (у повному обсязі), яку позивач також просить застосувати до вказаної особи, стягнувши відповідні грошові кошти.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1).
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2).
Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3).
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Відповідачами жодних доказів як на підставу своїх заперечень до суду надано не було. Від повернення коштів в добровільному порядку за договором позики відповідач ухиляються. Тому є підстави для стягнення з відповідачів вказаної позивачем заборгованості в солідарному порядку. Підстав для звільнення відповідачів від обов`язку за договорами або для зменшення розміру зобов`язання в даному випадку в судовому засіданні не встановлено.
Так, за договором позики від 22 травня 2021 року заборгованість складає 5200,00 доларів США, з яких: 2100,00 доларів США заборгованість зі сплати процентів, 1000,00 доларів США сума збитків згідно п. 11 договору позики та 2100,00 доларів США сума штрафу згідно п. 15 договору позики.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем у позовній заяві доведені обставини, на які він посилається, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2809 грн 52 копійок, виходячи із ціни позову, що підтверджується квитанцією (а. с. 1), зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі по 1404,76 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 536, 530, 533, 553, 554, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280, 281, 354, 355 ЦПК України суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору по 1404,76 (одна тисяча чотириста чотири гривні 76 копійок) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя Г. В. Андрієнко