РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Смаковського О.С.,

справа № 333/4926/21

провадження № 2/333/526/22

учасники справи:

позивач - Концерн «Міські теплові мережі»

представник позивача Рекотова Олександра Петрівна

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач за період часу з 01 лютого 2011 року по 30 червня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач не виконує свого зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у сумі 40 445,20 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 445,20 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що вимоги підтримує, на фіксуванні судового процесу не наполягає.

Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, надав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що позовну заяву вважає можливим розглянути без виклику сторони відповідача, надав заяву про застосування наслідків позовної давності.

Оскільки учасники справи не з`явилися, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу не здійснюється.

Відзив на позовну заяву

23 лютого 2022 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що копії документів, доданих до позовної заяви засвідчені неналежним чином, та позивач не мав права розраховувати заборгованість більше чим за три роки. Таблиця розрахунку заборгованості не надає уявлення про законність та правомірність нарахування так званого боргу. Письмового договору між сторонами не було укладено, не доведено, що він є споживачем послуг. Він не має статусу квартиронаймача або користувача, але йому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач в 2015 році вже звертався до суду з вимогою стягнути заборгованість з відповідача і сумі 6732,5 грн. за період з 01.02.2011р. по 31.05.2015р. Рішенням Комунарського райсуду м. Запоріжжя від 07.06.2016р. по справі №333/9080/15-ц, вказану вимогу позивача було задоволено, а в липні 2016 року ним виконано і добровільному порядку зазначене рішення суду, про що до речі фахівці позивача відобразили в своєму ж розрахунку. На разі представниками позивача неправомірно повторно пред`явлено позовну вимогу стосовно заборгованості за період з 01.02.2011р. по 31.05.2015р. і відповідно виходячи за межи позовної давності. Зазначене рішення суду по справі №333/9080/15-ц міститься в єдиному реєстрі судових рішень.

Установлені судом фактичні обставини справи

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із довідкою Концерну «МТМ» від 05 липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2011 року по 30 червня 2021 року наявна заборгованість на загальну суму 40 445,20 грн.

Позиція суду та нормативно правове обґрунтування

Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08 квітня 2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Згідно зі ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» позивач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплдати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач ОСОБА_1 посилаючись у відзиві на те, що він не має статусу квартиронаймача або користувача, зазначає, що йому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , але не надає суду доказів свого зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання.

Крім того, відповідач, посилаючись на те, що довідка позивача про розмір заборгованості та розрахунок, не є належним доказом, містить неправдиві відомості, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування правильності розрахунку, складеного позивачем.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Вирішуючи питання про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на 12 березня 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надані за період з 01 березня 2017 року по 30 червня 2021 року на суму 30 493,13 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 40 445,20/ 30 493,13 = 75,39%, а саме судовий збір (2270*75,39%=1711,35) в розмірі 1711 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про житлово комунальні послуги», ст.ст. 525, 526, 901 ЦК України, ст. 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок № НОМЕР_2 Філія AT «Укрексімбанк» у м. Києві МФО 322313, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 березня 2017 року по 30 червня 2021 року у розмірі 30 493,13 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок № НОМЕР_3 Банку: ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1711 грн. 35 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 липня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва