Справа № 368/1040/21
п/с № 2/174/131/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2021 року позивач фізична особа підприємець « ОСОБА_1 » (далі ФОП « ОСОБА_1 ») звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В обґрунтування позову зазначено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 (надалі Страхувальник), було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7329709 від 21.07.2017 року (надалі - Договір), за яким Страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну Страхувальником, життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу «Nissan Altima», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

23.06.2018 року приблизно о 03:55 годин по вул. Марійська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з боку вул. Світлогірська в напрямку вул. Низова, мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan Altima», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - під керуванням ОСОБА_2 та пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано збиток, пов`язаний зі смертю постраждалих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.10.2018 року. Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Потерпіла особа ОСОБА_5 (матір загиблого пішохода ОСОБА_4 ) звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування за збиток, пов`язаний зі смертю постраждалого. Факт ДТП 23.06.2018 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №01414-24 від 10.02.2020 року.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору № АК/7329709 від 21.07.2017 року, на підстав страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплат страхового відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 63 851,00 грн.

Згідно страхового акту № 01414-24 від 10.02.2020 року, суму страхового відшкодування у розмірі 63 851, 00 грн було перераховано на рахунок потерпілої особи - ОСОБА_5 , згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 14.12.2019 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 63 851, 00 грн.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 23.06.2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, тому просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10.01.2022 року справу за позовом ФОП « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу направлено за підсудністю до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.02.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі проти задоволення позову заперечував. Просив в позові відмовити.

04.04.2022 року відповідач подав клопотання про поновлення строку для подання відзиву, посилаючись на поважність причин пропуску строку на його подання, яке судом задоволено з метою забезпечення доступу до суду та повноти судового розгляду.

ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву в якій вказав, що 10.08.2018 року ОСОБА_5 , яка є потерпілою, отримала кошти від дружини відповідача, в рахунок моральної та матеріальної шкоди вчиненої ним 23.06.2018 року в результаті ДТП, претензій не має, що підтверджується розпискою написаною нею в присутності двох свідків, також вказує на те, що позивачу було відомо, що ОСОБА_2 відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії № 115, що підтверджується тим, що позов спочатку було подано до Кагарлицького районного суду Київської області, однак повідомлення про відступлення права вимоги було направлено до м. Кривий Ріг, де він не міг його отримати. Тобто фактично ПрАТ «СК «ВУСО» передало право вимоги без згоди ОСОБА_2 , без його відома та правових підстав на це, тобто незаконно. Акт (вимогу) від позивача № 01414-24 про відшкодування збитків в порядку регресу ОСОБА_2 також не отримував, оскільки відбував покарання в місцях позбавлення волі. Також відповідач вважає, що правовідносини, що виникли між ПрАТ «СК «ВУСО» і ОСОБА_2 у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до ПрАТ «СК «ВУСО» права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні (а.с. 90-95).

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 (надалі Страхувальник), було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7329709 від 21.07.2017 року (надалі - Договір), за яким Страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну Страхувальником, життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу «Nissan Altima», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » (а.с. 5-7).

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

23.06.2018 року приблизно о 03:55 годин по вул. Марійська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з боку вул. Світлогірська в напрямку вул. Низова, мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan Altima», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - під керуванням ОСОБА_2 та пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано збиток, пов`язаний зі смертю постраждалих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.10.2018 року.

Вина ОСОБА_2 підтверджується вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2018 року та вироком Дніпровського апеляційного суду від 19.04.2019 року. 23.06.2018 року приблизно о 03:55 годин по вул. Марійська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з боку вул. Світлогірська в напрямку вул. Низова, мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan Altima», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - під керуванням ОСОБА_2 та пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Судом встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано збиток, пов`язаний зі смертю постраждалих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а.с. 10-16).

В процесі судового розгляду цивільний позов не пред`являвся, однак згідно наданих відповідачем розписок від 10.08.2018 року потерпілій ОСОБА_5 він добровільно виплатив в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 5000 доларів США і вона вказала, що не має та не буде мати до нього претензій у майбутньому, що вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_6 та її чоловік знає про смерть доньки і вона діючи в його інтересах отримала відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої ОСОБА_2 (а.с. 79, 80).

Виходячи з курсу валют станом на 23.06.2018 року сплачена сума у гривневому еквіваленті складає орієнтовно 135 557 грн.

Потерпіла особа ОСОБА_5 (матір загиблого пішохода ОСОБА_4 ) звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування за збиток, пов`язаний зі смертю постраждалого від 14.12.2019 року (а.с. 22). Та надала копії квитанції до прибуткового касового ордера №65 від 24 червня 2018 року з додатками, накладна № 1 від 19 липня 2018 року (а.с. 26-28).

Факт ДТП 23.06.2018 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 01414-24 від 10.02.2020 року (а.с. 29).

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №АК/7329709 від 21.07.2017 року, на підстав страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплат страхового відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 63 851, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3910 (а.с. 30).

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 63 851, 00 грн. і саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача.

Дійсно, 16.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « ОСОБА_1 » був укладений договір відступлення права вимоги (договір Цесії), згідно якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором передає свої права вимоги до боржника, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування (а.с. 31, 32).

У додатку вказано договір страхування укладений із ОСОБА_2 (а.с. 33)

До матеріалів позову було надано повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № 01414-24 від 27.11.2020 року згідно із яким ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило про відступлення своїх прав Вимоги відшкодування в порядку регресу, збитків завданих потерпілому за Договором № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16.11.2020 року суб`єкту підприємницької діяльності ФОП « ОСОБА_1 » (а.с. 37).

Того ж дня було направлено акт (вимогу) № 01414-24 про відшкодування збитку в порядку регресу від 27.11.2020 року адресоване ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 39).

До матеріалів позову додані докази надсилання відповідачу вказаного акту та повідомлення про відступлення права вимоги, але відсутні докази отримання його відповідачем (а.с. 40).

Згідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2018 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 19.04.2019 року мають преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 та статті 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про страхування».

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником в деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди (після виплати страховиком страхового відшкодування деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювача шкоди замість останнього ), і за умов, передбачених, зокрема, підпунктом «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закон України «Про страхування» в редакції Закону № 3045-VI від 17.02.2011, цей страховик набуває право обратної вимоги до заподіювача шкоди.

За приписами вказаної норми Закон України «Про страхування» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У справі, що розглядається страховик відповідача, а в подальшому ФОП « ОСОБА_1 » на підставі договору про відступлення права вимоги набув право регресу до ОСОБА_2 , оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувало потерпілій особі заподіяну ОСОБА_2 шкоду і в процесі судового розгляду встановлено наявність умов, визначених статтею 38 Закону, щодо ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у звязку з виплатою ПрАТ «СК «ВУСО» на користь потерпілої страхового відшкодування, є регресною та заснована на наведених вище приписах законодавства.

Однак суд погоджується з тим, що неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобовязанні, що підтверджується матеріалами справи, тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених частиною 2 статті 516 ЦК України та частиною 2 статті 518 ЦК України. Суд, враховуючи принцип розумності та справедливості вважає, що доводи відповідача про те, що він добровільно відшкодував ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду спричинену їй внаслідок смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами справи, і вона зобов`язувалась в подальшому не мати до нього претензій, а потім 26.12.2019 року звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за збиток, пов`язаний зі смертю постраждалого, тобто в разі задоволення позову з нього буде знову стягнуто суму на відшкодування шкоди, яку він вже відшкодував безпосередньо ОСОБА_5 , то вказані обставини можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу збитки в порядку регресу та для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, а тому у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. Витрати на правову допомогу в розмірі 22 848,80 грн. суд також вважає за необхідне віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10,76-81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаченому судовому збору та витрати на правову (правничу) допомогу віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик